Справа № 750/334/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 березня 2020 року

Київ

справа №750/334/17

адміністративне провадження №К/9901/20163/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г., -

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - управління ПФУ) на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 квітня 2017 року (прийняту судом у складі судді Карапута Л.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2017 року (постановлену судом у складі: головуючого судді Мельничука В.П., суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про визнання неправомірними, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправною відмову управління ПФУ у виплаті ОСОБА_1 пенсії призначеної по III групі інвалідності відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) за період з 05.04.2016 по 19.09.2016 у сумі 26 177,00 грн;

- стягнути з управління ПФУ на користь ОСОБА_1 пенсію, призначену по III групі інвалідності, за період з 05.04.2016 по 19.09.2016 у сумі 26177,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій

Деснянський районний суд міста Чернігова постановою від 14 квітня 2017 року позов задовольнив.

Визнав протиправною відмову управління ПФУ у виплаті ОСОБА_1 пенсії призначеної по III групі інвалідності відповідно до Закону № 1058-ІV за період з 05.04.2016 по 19.09.2016 в сумі 26 177,00 грн.

Стягнув з управління ПФУ на користь ОСОБА_1 пенсію, призначену по III групі інвалідності, за період з 05.04.2016 по 19.09.2016 в сумі 26 177,00 грн.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01 червня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016 визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV, особам, які працюють на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», то після 08.06.2016 позивач, яка працює на посаді судді, має право на виплату пенсії за віком за Законом № 1058-IV.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

15 червня 2017 року управління ПФУ звернулося до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить судові рішення скасувати та постановити нове - про відмову у задоволенні позову.

У скарзі зазначає, що суди не звернули увагу на те, що з 01 січня 2016 року Законом України від 24.12.2015 № 911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 911-VІІІ) продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам. Виплата пенсії поновлюється після звільнення з роботи.

Посилається у скарзі на те, що суди неправомірно постановили стягнути з управління ПФУ суми пенсійних виплат, перебравши повноваження органу Пенсійного фонду України щодо розрахунку та визначення конкретного розміру пенсії.

Йдеться у скарзі й про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 16 червня 2017 року відкрив касаційне провадження.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ). З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 лютого 2018 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Гімон М.М., судді: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 червня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року № 728/0/78-19 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

З 14.06.1999 позивач працювала на посаді судді Апеляційного суду Чернігівської області.

05.04.2016 МСЕК позивачу була встановлена 3 група інвалідності загального захворювання.

Розпорядженням про призначення пенсії від 24.06.2016 позивачу була призначена пенсія як працюючому інваліду 3 групи загального захворювання з 05.04.2016 по 30.04.2017 у сумі 4760 грн, проте виплата пенсії не здійснювалась.

15.09.2016 позивач звернулась до відповідача та просила виплачувати пенсію.

Листом від 17.10.2016 позивачу повідомили, що, оскільки остання працювала у вказаний період суддею Апеляційного суду Чернігівської області, то, у відповідності до статті 47 Закону № 1058-IV в редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ), Закону № 911-VІІІ, призначена пенсія по інвалідності III групи в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 не виплачується.

Вважаючи такі дії неправомірними, позивач звернулася із зазначеним позовом до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.

Судами встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ, де їй відповідно до розпорядження про призначення пенсії від 24 червня 2016 року з 05 квітня 2016 року призначена пенсія по інвалідності згідно із Законом № 1058-IV у зв`язку із встановленням 05 квітня 2016 року ІІІ групи інвалідності. На час призначення пенсії і до 19 вересня 2016 року позивач працювала на посаді судді Апеляційного суду Чернігівської області.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом № 213-VIII абзац другий частини першої статті 47 Закону № 1058-IV викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Аналогічні зміни також внесено до положень статті 141 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширювався на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Крім того, з 1 січня 2016 року набрав чинності Закон № 911-VІІІ, яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Згідно з частиною першою статті 47 Закону № 1058-IV (зі змінами, внесеними Законом № 911-VIII, які набрали чинності з 1 січня 2016 року) було передбачено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, статтею 141 Закону № 2453-VI було встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Однак, 8 червня 2016 року Конституційним Судом України прийнято Рішення № 4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частини третьої статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 213-VIII; абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п`ятої статті 141 Закону № 2453-VI у редакціях Закону № 213-VIII, Закону № 911-VIII; пункту 5 розділу III Прикінцевих положень Закону № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 8 червня 2016 року було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV особам, які працюють на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 466/1725/17, від 24 вересня 2019 року у справі № 750/9222/16-а.

Судами встановлено, що за призначенням пенсії по інвалідності позивач звернулась до відповідача 21.06.2016 і пенсія по III групі інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV була призначена розпорядженням 24.06.2016.

Отже, спірні правовідносини виникли вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного вище Рішення, однак у зв`язку з тим, що звернення позивача до відповідача про призначення пенсії по інвалідності відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності, то розпорядженням управління ПФУ про призначення пенсії від 24.06.2016 позивачу була призначена пенсія, починаючи з 05.04.2016 відповідно до пункту 2 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV.

Статтею 152 Конституції України передбачено: закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 8 червня 2016 року, як вже зазначалося вище, було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV особам, які працюють на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Проте зазначені обмеження, встановлені Законами №№ 1058-IV, 2453-VI, були чинними до ухвалення цього Рішення, тому пенсія по інвалідності, призначена позивачу відповідно до Закону № 1058-IV, за період з 05 квітня по 07 червня 2016 року, протягом якого вона працювала на посаді судді, не може бути їй виплачена.

Судами також встановлено, що постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1515-VIІІ позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Чернігівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Зі штату Апеляційного суду Чернігівської області позивача відраховано 19 вересня 2016 року на підставі наказу від 19 вересня 2016 року.

10 вересня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що управління ПФУ протиправно відмовило позивачу у виплаті пенсії, призначеної по III групі інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV, проте помилково визначили дату з якої вона має право на виплату пенсії - 05 квітня 2016 року, тоді як право саме на виплату такої пенсії позивач має з 08 червня 2016 року (дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України).

Також колегія суддів Верховного Суду не може погодитися із рішенням судів попередніх інстанцій про задоволення позову в частині стягнення з управління ПФУ пенсійних виплат з огляду на таке.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України. Фінансування витрат на виплату пенсій провадиться по всій території України щомісячно незалежно від надходжень коштів та соціально-економічного стану конкретних регіонів за рахунок перерозподілу коштів Пенсійного фонду України в межах країни. Забороняється розрив у строках фінансування витрат на виплату пенсій у різних адміністративно-територіальних одиницях.

Статтею 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Тобто, тільки органи Пенсійного фонду України мають право та наділені відповідними повноваженнями щодо нарахування пенсії.

Отже, суд позбавлений можливості стягнути кошти за розрахунком позивача, оскільки суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. До того ж в матеріалах справи відсутні відомості про нараховані управлінням ПФУ суми пенсійних виплат за спірний період.

За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає, що в цій частині рішення судів попередніх інстанцій підлягають зміні з урахуванням мотивування, наведеного у цій постанові, а саме абзац третій резолютивної частини постанови суду першої інстанції викласти у новій редакції: зобов`язати управління ПФУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, призначену по ІІІ групі інвалідності, за період з 08 червня по 19 вересня 2016 року. У решті судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги про недотримання строків звернення до адміністративного суду є необґрунтованими, оскільки позивачу призначено пенсію 24 червня 2016 року, відповідно до статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, тому про невиплату пенсії позивач могла дізнатися не раніше 26 липня 2016 року. З позовом позивач звернулася 10 січня 2017 року. Отже, позовні вимоги заявлені та розглянуті судами у межах шестимісячного строку, встановленого процесуальним законом для звернення до адміністративного суду.

З огляду на викладене, керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Касаційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2017 року змінити з урахуванням мотивування, наведеного у цій постанові.

Абзац третій резолютивної частини постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 квітня 2017 року викласти у такій редакції:

Зобов`язати Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, призначену по ІІІ групі інвалідності, за період з 08 червня по 19 вересня 2016 року.

У решті судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : А.І. Рибачук

С.Г. Стеценко