Справа № 263/8166/19
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року справа №263/8166/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Блохіна А.А.., суддів: Гаврищук Т.Г., Гайдар А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 лютого 2020 року (повне судове рішення складено 07 лютого 2020 року в м. Маріуполі) у справі № 263/8166/19 (суддя в І інстанції Киян Д.В.) за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

03 червня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 11.02.2019 року №556 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. за порушення ст. 152 КУпАП, оскільки при прийнятті постанови Адміністративною комісією, він не був присутній тому не міг надати пояснення та заперечення, крім того при призначенні адміністративного стягнення не враховані вимоги ст. 33 КУпАП. За таких обставин позивач постанову вважає незаконною, просить її скасувати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при винесенні оскаржуваного рішення місцевим судом безпідставно визнано достатнім відправлення повістки на адресу ОСОБА_1 .. Між тим, на адресу ФОП ОСОБА_1 нічого надіслано не було. При накладенні стягнення комісією не було враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майнове положення.

У відповіді на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 11.02.2019 р. о 15-30 год. інспекцією міської ради з благоустрою м. Маріуполя складено протокол № 000331 відносно ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням п. 14-1.20 розділу 14-1 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради № 6/8-616 від 21.06.2011 р. зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням міської ради від 20.09.2011 р. № 6/11-962 від 16.04.2013 № 6/27-3040, від 23.12.2016 р. № 7/14-1099, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 152 КУпАП.

Відповідно до списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів № 163 на ім`я ОСОБА_1 за адресою його фактичного місця мешкання: АДРЕСА_1 за № НОМЕР_1 спрямована повістка з проханням з`явитися на засідання комісії для розгляду протоколу № 000331.

З інформаційної довідки офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» ШК 4672 вбачається, що поштове відправлення отримано особисто 23.03.2019 р.

Постановою Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради №556 від 27.03.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1 700 грн. В постанові вказано, що 11.02.2019 р. о 15-30 год. співробітниками інспекції міської ради з благоустрою м. Маріуполя виявлено, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розміщено елементи зовнішнього художнього оформлення з надписами « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на фасаді будинку без затвердженого паспорту, що є порушенням ст. 152 КУпАП та п. 14-1.20 розділу 14-1 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради № 6/8-616 від 21.06.2011 р. зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням міської ради від 20.09.2011 р. № 6/11-962 від 16.04.2013 № 6/27-3040, від 23.12.2016 р. № 7/14-1099.

29.03.2019 р. вказана постанова спрямована на адресу ОСОБА_1 за номером поштового відправлення 222 та 02.04.2019 р. отримана особисто.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів комплекс робіт інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до ст.ст. 10 та 13 даного закону до повноважень міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою території населених пунктів. До об`єктів благоустрою населених пунктів належить зокрема території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

За приписами ст.. 42 даного закону до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів.

Крім того, відповідно до п. 2 ст. 16 даного закону на об`єктах забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Пунктом 1.2 Правил благоустрою м. Маріуполя передбачено, що Правила є обов`язковими для виконання всіма розміщеними на території м. Маріуполя органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими особами, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, їх посадовими та службовими особами, органами самоврядування населення, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають на території м. Маріуполя.

Відповідно до п.14-1.11 Розділу 14-1 Правил благоустрою м. Маріуполя передбачено, що до елементів зовнішнього художнього оформлення належать вивіски, таблички, тендери, покажчики та інші елементи дизайну міського середовища, які впливають на формування архітектурно-художнього образу міста.

За змістом п. 14-1.19, якщо оформлення елементів зовнішнього художнього оформлення не передбачено проектною документацією будівлі (споруди), погодженою та затвердженою у встановленому порядку, то її розміщення здійснюється на підставі паспорта, оформленого в порядку, визначеному положенням про порядок розміщення зовнішньої реклами та елементів зовнішнього художнього оформлення на територіях м. Маріуполя.

Згідно п.14-1.20 елементи зовнішнього художнього оформлення, встановлені без затверджених паспортів вважаються розміщеними самовільно.

Згідно з п.п.17 п.15.1 Розділу Правил благоустрою м. Маріуполя на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати засоби зовнішньої реклами, вивіски, торгівельні лотки, павільйони, кіоски, металеві гаражі тощо.

Пунктом 1.5 передбачено, що Правила благоустрою м. Маріуполя містять загальнообов`язкові на території міста норми, порушення яких тягне за собою адміністративну відповідальність на підставі ст.152 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що адміністративною комісією виконавчого комітету Маріупольської міської ради було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення № 000331 від 11.02.2019 року, складений уповноваженою особою відповідно до ст. 255 КУпАП, в межах наданих повноважень, за результатами якого винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, в сумі 1700.00 грн.

З копій акту обстеження території з питань дотримання законодавства у сфері благоустрою від 11.02.2019 р., які надані представником відповідача вбачається наявність елементів зовнішнього оформлення, що розташовані на фасаді будівлі за адресою: АДРЕСА_2 з написами « ІНФОРМАЦІЯ_2 », без затверджених паспортів.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову зазначив, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 оскільки при винесенні спірної постанови по справі про адміністративне правопорушення з`ясовано всі обставини, позивач був повідомлений про час та місце розгляду протоколу, а тому, постанова адміністративної комісії виконавчого комітету виконкому Маріупольської міської ради прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для її скасування не вбачається.

З такими висновками колегія суддів цілком погоджується, проте вважає, що місцевим судом не було надано належної та повної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи.

Як вже було зазначено судом вище, ст. 152 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Адміністративна комісія визначила санкцію у максимальному розмірі, передбаченому наведеною нормою, при цьому не мотивувала обґрунтованість застосування штрафу в його максимальному розмірі, в той час як апеляційний суд не вбачає встановлених обтяжуючих обставин. Колегія суддів вважає, що відповідачем при накладенні стягнення не було враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майнове положення.

Правовими підставами для виправлення помилки в оскаржуваному рішенні суб`єкта владних повноважень є положення частини третьої статті 286 КАС України, згідно яких за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи приписи ст. 33 КУпАП, відповідно до яких при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують (визнання провини) та обтяжують відповідальність (які в цій справі відсутні), приймаючи до уваги межі санкції статті 152 КУпАП (від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) апеляційний суд вважає за необхідне визначити стягнення в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 850 гривень.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо своєчасного сповіщення відповідачем позивача про час і місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Не є слушним пояснення позивача, що відправлення повістки було здійснено на адресу позивача, а ні за адресою ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, але ухвалив судове рішення з частковим порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 317 КАС України є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 245, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 лютого 2020 року у справі № 263/8166/19 змінити.

Позов позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Змінити захід стягнення за постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від №556 від 27.03.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та вважати накладеним стягненням на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 850 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Повне судове рішення 17 березня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

А.В. Гайдар