Справа № 520/11948/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

03 березня 2020 р. справа № 520/11948/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кіт С.В.,

представника позивача - Степанишеної А.В.,

представника відповідача - Єрохіна І.О.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕКОМ-КОМПЛЕКС" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

Позов прийнято до розгляду ухвалою від 12.11.2019р. у порядку загального позовного провадження.

Судові засідання у підготовчому провадженні призначались на 04.12.2019р., 14.01.2020р., 29.01.2020р., 11.02.2020р.

У перелічених засіданнях представники учасників справи надали пояснення про те, що правові позиції сторін (як вимоги позову, так і заперечення проти позову) сформульовані остаточно, усі доводи наведені.

Тому 11.02.2020р. у судом була постановлена усна ухвала із занесенням про протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження і призначення справи до розгляду по суті на 26.03.2020р.

Протокольною ухвалою суду від 26.02.2020 року відкладено розгляд справи у зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача про призначення засідання на іншу дату.

Засідання з розгляду справи по суті відбулось 03.03.2020р.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕКОМ-КОМПЛЕКС" (далі за текстом - заявник, платник, ТОВ, Товариство), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги (з урахуванням уточнень) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Харківській області від 13.08.2019р. №5, від 13.08.2019р. №5, від 13.08.2019р. №5.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що оскаржені рішення суб`єкта владних повноважень ґрунтуються на помилкових судженнях та безпідставних припущеннях. Стверджував, що не вчиняв податкових правопорушень, які викладені в акті перевірки. Наголошував, що проведені господарські операції були зумовлені потребами реальної діяльності, відбулись у дійсності, мали спрямування на реальне настання правових наслідків, підтверджені необхідним обсягом первинних та суміжних документів, розрахунки по оплаті виконані, що свідчить про виконання господарських зобов`язань сторонами правочинів та спричинило настання змін у складі та структурі активів учасників господарських операцій.

Відповідач, Головне управління ДПС у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що проведена перевірка показала на формування видатків з податку на прибуток та податкового кредиту з ПДВ у взаємовідносинах із контрагентами - постачальниками, які не мали реальної можливості для виконання господарських зобов`язань. Наполягав, що деякі засновники і керівники контрагентів - постачальників взагалі відмовились від причетності до господарської діяльності підприємств. Стверджував, що відносно деяких контрагентів - постачальників за відомостями Єдиного реєстру податкових накладних (далі за текстом - Реєстр) були виявлені факти придбання цього ж самого товару у день його продажу платнику у інших суб`єктів господарювання, які не декларували його фізичної наявності. Наголошував, що сукупність виявлених обставин засвідчує відображення в бухгалтерському та податковому обліку Товариства показників господарських операцій, котрі реально не відбулись.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, заслухавши представників сторін, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Головним управлінням ДФС у Харківській області (правонаступником якого є ГУ ДПС у Харківській області - відповідач по справі) відносно заявника була проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток і податку на додану вартість при здійсненні господарських взаємовідносин з ТОВ «ЛОРДФІК», ТОВ «ЕЛІТ ТЕХНО», ТОВ «ІНВЕСТ-ЛЮКС-СОЮЗ», ТОВ «АМРА ГРУП», ТОВ «ЛЕКС БРАНЧ ГРУП», ТОВ «ЛІГАТОРГ», ТОВ «АЛЬФА ХОТ-ТРЕЙД», ТОВ «БК«АРТІК», ТОВ «АСТА ЮА», ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ», ТОВ «ГАЛИОН-Д», а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг)за період декларування травень 2016р.-травень 2019р.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 03.07.2019 року за №2288/20-40-14-05-07/32870361(а.с.48-123, т.1).

У згаданому акті перевірки викладені судження контролюючого органу про порушення платником вимог:

1) ст.1, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України заниження податку на прибуток за період 2016-2018 роки у загальній сумі всього - 1.119.783,00грн., у тому числі: за 2016 рік у сумі - 356.838,00грн., за 2017 рік у сумі - 726.234,00грн., за 2018 рік у сумі - 36. 711,00грн.;

2) абз. «а» п.198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України за рахунок завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 12.481,00грн. (у т.ч. у березні 2017 року на суму 8.917,00грн., у січні 2018 року на суму 3.564,00грн.) та заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 1.219.404,00грн.: у тому числі: у липні 2016 року на суму 42.352 грн., у серпні 2016 року на суму 22.830 грн., у листопаді 2016 року 206.018 грн., у грудні 2016 року на суму 100.487 грн., у березні 2017 року на суму 38.083 грн., у квітні 2017 року на суму 8917 грн., у травні 2017 року на суму 506.152 грн., у червні 2016 року на суму 61.794 грн., у липні 2017 року на суму 48.000 грн., у серпні 2017 року на суму 36.727 грн., у листопаді 2017 року на суму 107.254 грн., у січні 2018 року на суму 15.876 грн., у лютому 2018 року на суму 3564 грн., у березні 2018 року на суму 21.350 грн.

З посиланням на даний акт суб`єкт владних повноважень 13.08.2019 року прийняв податкові повідомлення-рішення: №5 про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток у загальному розмірі 1.399.728,75грн. (основний платіж - 1.119.783,00грн.; штраф - 279.945,75грн.); № 5 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 1.524.255,00грн. (основний платіж - 1.219.404,00грн.; штраф - 304.851,00грн.), № 5 про завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) період за податкової декларацією з ПДВ березня 2017 року та січня 2018 року у загальній сумі 12.481,00грн.

Як з`ясовано судом, фактичними підставами для винесення спірних рішень послугували судження контролюючого органу про те, що у дійсності контрагенти - постачальники: ТОВ «ЛОРДФІК», ТОВ «ЕЛІТ ТЕХНО», ТОВ «ІНВЕСТ-ЛЮКС-СОЮЗ», ТОВ «АМРА ГРУП», ТОВ «ЛЕКС БРАНЧ ГРУП», ТОВ «ЛІГАТОРГ», ТОВ «АЛЬФА ХОТ-ТРЕЙД», ТОВ «БК«АРТІК», ТОВ «АСТА ЮА», ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ», ТОВ «ГАЛИОН-Д", фактично не поставляли товарів і не виконували робіт (послуг), а лише оформлювали документи для формування заявником необґрунтованої податкової вигоди за господарськими операціями, які в дійсності не відбулись.

В акті перевірки зроблені висновки про встановлення фактів, які свідчать про:

- нереальність здійснення контрагентами ТОВ «ЛОРДФІК», ТОВ «ЕЛІТ ТЕХНО», ТОВ «ІНВЕСТ-ЛЮКС-СОЮЗ», ТОВ «АМРА ГРУП», ТОВ «ЛЕКС БРАНЧ ГРУП», ТОВ «ЛІГАТОРГ», ТОВ «АЛЬФА ХОТ-ТРЕЙД», ТОВ «БК«АРТІК», ТОВ «АСТА ЮА», ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ», ТОВ «ГАЛИОН-Д" господарських операцій, а саме оприбуткування ТОВ "ТЕЛЕКОМ-КОМПЛЕКС" товарів, робіт (послуг), дійсне джерело походження яких невідоме. Фіктивність документального оформлення операцій щодо поставки на адресу ТОВ "ТЕЛЕКОМ-КОМПЛЕКС" товарів, робіт (послуг) від контрагентів ТОВ «ЛОРДФІК», ТОВ «ЕЛІТ ТЕХНО», ТОВ «ІНВЕСТ-ЛЮКС-СОЮЗ», ТОВ «АМРА ГРУП», ТОВ «ЛЕКС БРАНЧ ГРУП», ТОВ «ЛІГАТОРГ», ТОВ «АЛЬФА ХОТ-ТРЕЙД», ТОВ «БК«АРТІК», ТОВ «АСТА ЮА», ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ», ТОВ «ГАЛИОН-Д";

- наявність ознак "підміни" товару, фіктивного введення його в обіг. Номенклатура товару, оформленого від контрагентів ТОВ «АМРА ГРУП», ТОВ «ЛІГАТОРГ», ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ»,ТОВ «ГАЛИОН-Д" та оприбутковано на склад ТОВ "ТЕЛЕКОМ-КОМПЛЕКС" згідно бухгалтерського рахунків 201, 202 має невідомо джерело походження;

- надання ТОВ "ТЕЛЕКОМ-КОМПЛЕКС" первинних документів, що не мають доказовості здійснення господарських операцій з надання послуг, а підтверджують лише документування придбання таких операцій у ТОВ «ЛОРДФІК», ТОВ «ЕЛІТ ТЕХНО», ТОВ «ІНВЕСТ-ЛЮКС-СОЮЗ», ТОВ «АМРА ГРУП», ТОВ «ЛЕКС БРАНЧ ГРУП», ТОВ «АЛЬФА ХОТ-ТРЕЙД», ТОВ «БК«АРТІК», ТОВ «АСТА ЮА», ТОВ «ГАЛИОН-Д", походження яких неможливо встановити, з метою отримання податкової вигоди.(а.с.118)

Не погодившись із правомірністю перелічених вище індивідуальних актів, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права. Правила справляння податку на прибуток з 01.01.2011р. унормовані приписами розділу ІІІ Податкового кодексу України, а правила справляння податку на додану вартість з 01.01.2011р. регламентуються положеннями розділу V Податкового кодексу України.

Так, згідно з п.п.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Отже, визначальне значення для обчислення податку на прибуток мають саме правила обрахування показників фінансової звітності, а відтак, правила обчислення доходу і витрат за ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні».

Разом із тим, суд вважає, що при обчисленні податку на прибуток мають також додатково враховуватись як положення п.14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України (стосовно змісту господарської діяльності особи), так і положення ст.ст.215, 216, 228 Цивільного кодексу України і ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України (стосовно юридичних наслідків вчинення особою нікчемних правочинів), адже доведений намір платника податків на безпідставне одержання податкової вигоди як за рахунок штучного проведення умисно збиткових господарських операцій, так і за рахунок відображення в обліку показників документів за нереальними господарськими операціями у межах нікчемних правочинів припиняє (нівелює) право особи на віднесення понесених видатків на розрахунки із Державою по податку на прибуток.

Тому, аналізуючи положення п.п.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України та норм розділу V Податкового кодексу України (ст.ст.185, 187, 189, 198, 200-1, 201 названого кодексу) у кореспонденції з приписами ст.ст.215, 216, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України, суд доходить висновку, що платник податків може правомірно реалізувати право на формування витрат по податку на прибуток та податкового кредиту з ПДВ у разі одночасного існування сукупності таких обставин як: 1) отримання від контрагента-постачальника первинних документів без дефекту форми, змісту (тобто відтворення всіх обов`язкових за законом реквізитів, з детальним описанням суті та показників господарської операції) чи походження (тобто створення документу реально існуючим суб`єктом права) або проведення операції списання безготівкових коштів з банківського рахунку в оплату вартості товару (роботи, послуги); 2) відсутність наміру на безпідставне одержання податкової вигоди; 3) реальне проведення платником податків господарської операції в умовах звичайної господарської діяльності, яка здійснюється з дотриманням засад розумності, виваженості, добросовісності, сумлінності та спрямована на отримання позитивного економічного результату; 4) настання події виникнення права на податковий кредит; 5) реєстрація контрагентом-постачальником податкової накладної в Реєстрі податкових накладних.

Окрім того, суд бере до уваги, що згідно з п.п. «б» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У розумінні п.п.14.1.185 ст.14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Отже, можливість формування податкового кредиту з податку на додану вартість за відсутності об`єкта оподаткування нормами Податкового кодексу України не передбачена.

Суд зважає, що вимоги до змісту та форми первинних документів викладені законодавцем у ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», де передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

До того ж у силу вимог абз.2 п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.

Таким чином, і за приписами ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», і за приписами абз.2 п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна у якості первинного документа повинна містити відомості, котрі поза розумним сумнівом детально висвітлюють зміст та обсяг господарської операції і є достовірними.

На виконання вимог ч.5 ст.242 КАС України суд бере до уваги, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 20.12.2019р. по справі №826/16776/18 (адміністративне провадження №К/9901/29228/19) "Для цілей оподаткування ПДВ операції з постачання (придбання) товарів (послуг) мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку.

Наявність у платника ПДВ первинних документів, які складені для оформлення операції з постачання, не є безумовною підставою для визнання за платником податку права на податковий кредит. Обов`язковою умовою є достовірність цих документів.".

При цьому, суд враховує, що за визначенням ч.1 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що на епізод взаємовідносин заявника з ТОВ «Лордфілк» припадає визначення контролюючим органом основного платежу з податку на прибуток - 22.320,00грн. (розмір застосованого штрафу складає - 5.580,00грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості замовника) та ТОВ «Лордфілк» (у якості виконавця) було укладено договір від 04.04.2016р. №1-ЛДФ на розробку проектної документації системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення у разі їх виникнення на Дніпровській ГЕС-1.

До перевірки заявником було подано акт здачі приймання виконаних робіт від 30.05.2016р. на загальну суму 148.800,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 24.800,00грн.).

Оплата вартості робіт проведена 02.06.2016р. у сумі 148.800,00грн.

За твердженням заявника вчинення цього правочину було спричинено необхідністю виконання зобов`язань за договором з ТОВ «Укртрансзв`язок» від 14.07.2015р. №21/1 (а.с.246-249 т.1).

Однак суд зауважує, що згідно з п.1.2 згаданого договору заявник як виконавець був зобов`язаний виконати роботи власними силами.

Згідно з п.п. «б» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У розумінні п.п.14.1.185 ст.14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Згідно з ч.1 ст.838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

У спірних правовідносинах заявник за досягнутими із замовником домовленостями мав виконати роботу власними силами.

Отже, об`єктом оподаткування ПДВ у спірних правовідносинах сторонами правочину прямо визначена власна робота заявника, а не робота третіх сторонніх осіб.

Відтак, у взаємовідносинах між заявником та контрагентом - субпідрядником відсутній об`єкт справляння ПДВ та ці взаємовідносини виходять поза межі господарської діяльності заявника як виконавця за договором підряду.

Окремо суд бере до уваги, що від імені контрагента - постачальника правочин, акт приймання - передачі та податкова накладна підписані директором Грумент Богданом Сергійовичем.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадянських формувань указана особа є єдиним засновником та керівником ТОВ «Лордфілк» у період з 25.12.2015р. по 07.06.2016р.

Відповідно до протоколу допиту від 06.10.2016р. ОСОБА_1 заявив про непричетність до господарської діяльності ТОВ «Лордфілк». (а.с.129-131 т.4).

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 02.04.2019 року №826/14331/13-а податкові накладні, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатись належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами.

Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд доходить до переконання про те, що подію вчинення особою податкового правопорушення за даним епізодом слід визнати доведеною.

На епізод взаємовідносин заявника з ТОВ «Еліт Техно» припадає визначення контролюючим органом основного платежу з податку на прибуток - 38.116,42грн. (розмір застосованого штрафу складає - 9.529,11грн.) та основного платежу з ПДВ - 42.351,58грн. (розмір застосованого штрафу складає - 10.587,89грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості замовника) та ТОВ «Еліт Техно» (у якості виконавця) було укладено договір від 01.07.2016р. №1-ЕЛТ/16 на виконання робіт з монтажу обладнання системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій на Київській ГЕС та оповіщення людей у зоні можливого затоплення.

До перевірки заявником було подано акт виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в на від 29.07.2016р. на загальну суму 254.109,49грн. (у т.ч. і ПДВ - 42.351,58грн.).

Оплата вартості робіт проведена 26.08.2016р. у сумі 254.109,49грн.

За твердженням заявника вчинення цього правочину було спричинено необхідністю виконання зобов`язань за договором з ТОВ «Укртрансзв`язок» від 08.08.2015р. №44Т (а.с.16-21 т.2).

Однак суд зауважує, що згідно з п.1.2 згаданого договору заявник як виконавець був зобов`язаний виконати роботи власними силами.

Згідно з п.п. «б» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У розумінні п.п.14.1.185 ст.14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Згідно з ч.1 ст.838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

У спірних правовідносинах заявник за досягнутими із замовником домовленостями мав виконати роботу власними силами. Залучення інших осіб дозволялось лише за письмовою згодою замовника.

Доказів надання такої згоди матеріали справи не містять.

Отже, об`єктом оподаткування ПДВ у спірних правовідносинах сторонами правочину прямо визначена власна робота заявника, а не робота третіх сторонніх осіб.

Відтак, у взаємовідносинах між заявником та контрагентом - субпідрядником відсутній об`єкт справляння ПДВ та ці взаємовідносини виходять поза межі господарської діяльності заявника як виконавця за договором підряду.

Від імені контрагента - постачальника правочин, акт приймання - передачі та податкова накладна підписані директором Пузік Олексієм Миколайовичем.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадянських формувань указана особа є єдиним засновником та керівником ТОВ «Еліт Техно» у період з 13.06.2016р. по 02.11.2016р.

Відповідно до протоколу допиту від 09.10.2016р. ОСОБА_2 заявив про непричетність до господарської діяльності ТОВ «Еліт Техно». (а.с.126-128 т.4).

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 02.04.2019 року №826/14331/13-а податкові накладні, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатись належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами.

Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ТОВ «Еліт Техно» було зареєстровано 10.06.2016р., тобто за місяць до подій вчинення згаданого вище правочину.

До матеріалів справи заявником не подано жодних документів про узгодження з будь-якими особами питання фізичного знаходження працівників ТОВ «Еліт Техно» на території ГЕС, яка є об`єктом підвищеної небезпеки та режимом обмеженого доступу.

Окрім того, заявником не подано доказів вчинення взагалі хоча б яких небудь заходів, спрямованих на з`ясування питання здатності контрагента виконати специфічні роботи, пов`язані із функціонуванням систем раннього оповіщення загрози виникнення надзвичайних ситуацій.

Отже, слід визнати, що у спірних правовідносинах заявник діяв без достатньої обачності, розумності та виваженості.

З огляду на викладене, суд доходить до переконання про те, що подію вчинення особою податкового правопорушення за даним епізодом слід визнати доведеною.

На епізод взаємовідносин заявника з ТОВ «Інвест-Люкс-Союз» припадає визначення контролюючим органом основного платежу з податку на прибуток - 20.547,00грн. (розмір застосованого штрафу складає - 5.136,75грн.) та основного платежу з ПДВ - 22.830,00грн. (розмір застосованого штрафу складає - 5.707,50грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості замовника) та ТОВ «Інвест-Люкс-Союз» (у якості виконавця) було укладено договір від 04.07.2016р. №1-ІНЛС на розробку технічного завдання та проектно-кошторисної документації будівництва системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення у разі їх виникнення на Дніпровській ГЕС-2.

До перевірки заявником було подано акт здачі приймання виконаних робіт від 17.08.2016р. на загальну суму 136.980,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 22.830,00грн.).

Оплата вартості робіт на користь контрагента - постачальника Товариством не проводилась, кошти були перераховані іншому суб`єкту господарювання за договором цесії.

За твердженням заявника вчинення цього правочину було спричинено необхідністю виконання зобов`язань за договором з ТОВ «Укртрансзв`язок» від 14.09.2015р. №21/2 (а.с.44-47 т.2).

Однак суд зауважує, що згідно з п.1.2 згаданого договору заявник як виконавець був зобов`язаний виконати роботи власними силами.

Згідно з п.п. «б» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У розумінні п.п.14.1.185 ст.14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Згідно з ч.1 ст.838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

У спірних правовідносинах заявник за досягнутими із замовником домовленостями мав виконати роботу власними силами.

Отже, об`єктом оподаткування ПДВ у спірних правовідносинах сторонами правочину прямо визначена власна робота заявника, а не робота третіх сторонніх осіб.

Відтак, у взаємовідносинах між заявником та контрагентом - субпідрядником відсутній об`єкт справляння ПДВ та ці взаємовідносини виходять поза межі господарської діяльності заявника як виконавця за договором підряду.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ТОВ «Арма Груп» було зареєстровано 27.04.2016р., тобто за три місяці до подій вчинення згаданого вище правочину.

До матеріалів справи заявником не подано жодних доказів вчинення взагалі хоча б яких небудь заходів, спрямованих на з`ясування питання здатності контрагента виконати специфічні роботи, пов`язані із функціонуванням систем раннього оповіщення загрози виникнення надзвичайних ситуацій.

Отже, слід визнати, що у спірних правовідносинах заявник діяв без достатньої обачності, розумності та виваженості.

З огляду на викладене, суд доходить до переконання про те, що подію вчинення особою податкового правопорушення за даним епізодом слід визнати доведеною.

На епізод взаємовідносин заявника з ТОВ «Амра Груп» припадає визначення контролюючим органом основного платежу з податку на прибуток - 168.184,80грн. (розмір застосованого штрафу складає - 42.046,20грн.) та основного платежу з ПДВ - 186.872,00грн. (розмір застосованого штрафу складає - 46.718,00грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості покупця) та ТОВ «Амра Груп» (у якості продавця) було укладено договір від 02.11.2016р. №1-АМГР/16 на поставку обладнання вартістю 692.328,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 115.388,00грн.).

До перевірки заявником було подано видаткову накладну від 04.11.2016р. на загальну суму 692.328,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 115.388,00грн.).

Окрім того, згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості покупця) та ТОВ «Амра Груп» (у якості продавця) було укладено договір від 08.11.2016р. №2-АМГР/16 на поставку обладнання вартістю 98.904,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 16.484,00грн.).

До перевірки заявником було подано видаткову накладну від 10.11.2016р. на загальну суму 98.904,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 16.484,00грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості покупця) та ТОВ «Амра Груп» (у якості продавця) також було укладено договір від 17.11.2016р. №3-АМГР/16 на розробку розділу проекту (електротехнічні рішення) робочого проекту «Облаштування Семеренківського газоконденсатного родовища. Пропаново-холодильна установка на Олефірівській УППГ.Реконструкція».

До перевірки заявником було подано акт приймання - передачі робіт від 17.12.2016р. на загальну суму 330.000,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 55.000,00грн.).

Оплата вартості обладнання та робіт на користь контрагента - постачальника Товариством була проведена 08.11.2016р. та 18.11.2016р. на суму 1.121.232,00грн.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадянських формувань ТОВ «Арма Груп» було зареєстровано 05.05.2016р., тобто за шість місяців до подій вчинення перелічених вище правочинів.

До матеріалів справи заявником не подано жодних доказів вчинення взагалі хоча б яких небудь заходів, спрямованих на з`ясування питання здатності контрагента виконати специфічні роботи, пов`язані із функціонуванням газових родовищ.

Отже, слід визнати, що у спірних правовідносинах заявник діяв без достатньої обачності, розумності та виваженості.

На епізод взаємовідносин заявника з ТОВ «Лекс Бранч Груп» припадає визначення контролюючим органом основного платежу з податку на прибуток - 17.231,90грн. (розмір застосованого штрафу складає - 4.308,00грн.) та основного платежу з ПДВ - 19.146,43грн. (розмір застосованого штрафу складає - 4.789,61грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості замовника) та ТОВ «Лекс Бранч Груп» (у якості виконавця) було укладено договір від 07.11.2016р. №1-ЛГБ на виконання пусконалагоджувальних робіт системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій на Київській ГЕС та оповіщення людей у зоні можливого затоплення.

До перевірки заявником було подано акт здачі приймання виконаних робіт форми КБ-2в від 30.11.2016р. на загальну суму 114.878,58грн. (у т.ч. і ПДВ - 19.146,43грн.).

Оплата вартості робіт на користь контрагента - постачальника Товариством не проводилась, кошти були перераховані іншому суб`єкту господарювання за договором цесії.

За твердженням заявника вчинення цього правочину було спричинено необхідністю виконання зобов`язань за договором з ТОВ «Укргідроенерго» від 25.11.2015р. №48Т (а.с.134-138 т.2).

Однак суд зауважує, що згідно з п.1.2 згаданого договору заявник як виконавець був зобов`язаний виконати роботи власними силами.

Згідно з п.п. «б» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У розумінні п.п.14.1.185 ст.14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Згідно з ч.1 ст.838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

У спірних правовідносинах заявник за досягнутими із замовником домовленостями мав виконати роботу власними силами.

Отже, об`єктом оподаткування ПДВ у спірних правовідносинах сторонами правочину прямо визначена власна робота заявника, а не робота третіх сторонніх осіб.

Відтак, у взаємовідносинах між заявником та контрагентом - субпідрядником відсутній об`єкт справляння ПДВ та ці взаємовідносини виходять поза межі господарської діяльності заявника як виконавця за договором підряду.

До матеріалів справи заявником не подано жодних документів про узгодження з будь-якими особами питання фізичного знаходження працівників контрагента на території ГЕС, яка є об`єктом підвищеної небезпеки та режимом обмеженого доступу.

Окрім того, заявником не подано доказів вчинення взагалі хоча б яких небудь заходів, спрямованих на з`ясування питання здатності контрагента виконати специфічні роботи, пов`язані із функціонуванням систем раннього оповіщення загрози виникнення надзвичайних сутуацій.

Отже, слід визнати, що у спірних правовідносинах заявник діяв без достатньої обачності, розумності та виваженості.

З огляду на викладене, суд доходить до переконання про те, що подію вчинення особою податкового правопорушення за даним епізодом слід визнати доведеною.

На епізод взаємовідносин заявника з ТОВ «Альфа Хот -Трейд» (попередня найменування - ТОВ «Агропромінь») припадає визначення контролюючим органом основного платежу з податку на прибуток - 67.200,00грн. (розмір застосованого штрафу складає - 16.800,00грн.) та основного платежу з ПДВ - 74.666,67грн. (розмір застосованого штрафу складає - 18.666,67грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості замовника) та ТОВ «Агропромінь» (у якості виконавця) було укладено договір від 01.12.2016р. №1-АГП на виконання робіт з розробки проектної документації системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій на Київській ГАЕС та оповіщення людей у зоні можливого затоплення.

До перевірки заявником було подано акт здачі приймання виконаних робіт від 22.12.2016р. на загальну суму 448.000,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 74.666,67грн.).

Оплата вартості робіт на користь контрагента - постачальника Товариством проведена 10.01.2017р. та 12.01.2017р. у сумі 448.000,00грн.

Проте, частину цих робіт заявник передав ТОВ «Укргідроенерго» за актом від 20.12.2016р. (тобто за два календарних дня до отримання від контрагента - виконавця) на суму 198.473,55грн. (у т.ч. і ПДВ - 33.078,93грн.).

За твердженням заявника вчинення цього правочину було спричинено необхідністю виконання зобов`язань за договором з ТОВ «Укргідроенерго» від 25.11.2015р. №48Т (а.с.134-138 т.2).

Однак суд зауважує, що згідно з п.1.2 згаданого договору заявник як виконавець був зобов`язаний виконати роботи власними силами.

Згідно з п.п. «б» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У розумінні п.п.14.1.185 ст.14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Згідно з ч.1 ст.838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

У спірних правовідносинах заявник за досягнутими із замовником домовленостями мав виконати роботу власними силами.

Отже, об`єктом оподаткування ПДВ у спірних правовідносинах сторонами правочину прямо визначена власна робота заявника, а не робота третіх сторонніх осіб.

Відтак, у взаємовідносинах між заявником та контрагентом - субпідрядником відсутній об`єкт справляння ПДВ та ці взаємовідносини виходять поза межі господарської діяльності заявника як виконавця за договором підряду.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадянських формувань ТОВ «Альфа Хот-Трейд» (попереднє найменування - ТОВ «Агропромінь» Груп» було зареєстровано 01.06.2016р., тобто за шість місяців до подій вчинення перелічених вище правочинів.

Окрім того, заявником не подано доказів вчинення взагалі хоча б яких небудь заходів, спрямованих на з`ясування питання здатності контрагента виконати специфічні роботи, пов`язані із функціонуванням систем раннього оповіщення загрози виникнення надзвичайних сутуацій.

Отже, слід визнати, що у спірних правовідносинах заявник діяв без достатньої обачності, розумності та виваженості.

З огляду на викладене, суд доходить до переконання про те, що подію вчинення особою податкового правопорушення за даним епізодом слід визнати доведеною.

На епізод взаємовідносин заявника з ТОВ «Лігаторг» припадає визначення контролюючим органом основного платежу з податку на прибуток - 23.238,00грн. (розмір застосованого штрафу складає - 5.809,50грн.) та основного платежу з ПДВ - 25.820,00грн. (розмір застосованого штрафу складає - 6.455,00грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості покупця) та ТОВ «Лігаторг» (у якості продавця) було укладено договір від 05.12.2016р. №1-ЛГТ на постачання обладнання вартістю 154.920,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 25.820,00грн.).

До перевірки заявником було подано видаткову накладну від 26.12.2016р. №РН-1045 на суму 154.920,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 25.820,00грн.).

Оплата вартості робіт на користь контрагента - постачальника Товариством не проводилась, кошти були перераховані іншому суб`єкту господарювання за договором цесії.

За відомостями Єдиного реєстру податкових накладних цей самий товар протягом 26.12.2016р. переходив у власність низки суб`єктів господарювання за ланцюгом руху у зворотньому хронологічному порядку: 26.12.2016р. заявника, ТОВ «Телеком-комплекс» за податковою накладною ТОВ «Лігаторг» №142 26.12.2016р.; 26.12.2016р. ТОВ «Лігаторг» за податковою накладною ТОВ «Балторг» №393; 26.12.2016р. ТОВ «Балторг» за податковою накладною ТОВ «Азторг» №393 як первинного відчужувача.

Таким чином, у даному конкретному випадку має місце дефект підстави виникнення податкових зобов`язань з ПДВ у розумінні ст.187 Податкового кодексу України, позаяк станом на 26.12.2016р. відсутні належні, допустимі, достатні та достовірні докази здійснення поставки товару.

З огляду на викладене, суд доходить до переконання про те, що подію вчинення особою податкового правопорушення за даним епізодом слід визнати доведеною.

На епізод взаємовідносин заявника з ТОВ «Артік» припадає визначення контролюючим органом основного платежу з податку на прибуток - 94.437,05грн. (розмір застосованого штрафу складає - 23.609,30грн.) та основного платежу з ПДВ - 104.930,05грн. (розмір застосованого штрафу складає - 26.232,51грн.) і зменшення від`ємного значення з ПДВ у розмірі 8.917,00грн..

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості замовника) та ТОВ «Артік» (у якості виконавця) було укладено договір від 09.03.2017р. №1-АРТ на виконання робіт з розробки розділу ЕТ (електротехнічні рішення) робочого проекту «Облаштування Степківської площі. Нове будівництво тимчасової замірної сепараційної установки Степківської площі».

До перевірки заявником було подано акт здачі приймання виконаних робіт від 22.03.2017р. на загальну суму 282.000,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 47.000,00грн.).

За твердженням заявника вчинення цього правочину було спричинено необхідністю виконання зобов`язань за договором з ТОВ «НВП Техногаз» від 09.03.2017р. №3ПР 09/03-17 (а.с.195-196 т.2).

Однак суд зауважує, що згідно з п.5.8 згаданого договору заборонено передання будь-якої інформації третім особам без отримання попереднього письмового дозволу замовника.

Доказів існування такого дозволу заявник до суду не подав.

Окрім того, згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості замовника) та ТОВ «Артік» (у якості виконавця) було укладено договір від 17.04.2017р. №2-АРТ/17 на виконання робіт з монтажу обладнання та прокладки кабелю системи раннього раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій на Дністровській ГЕС та оповіщення у разі їх виникнення.

До перевірки заявником було подано акт здачі приймання виконаних робіт форми КБ-2в без дати на загальну суму 347.580,31грн. (у т.ч. і ПДВ - 57.930,05грн.).

Оплата вартості робіт на користь контрагента - постачальника Товариством проведена 24.03.2017р., 14.06.2017р., 12.10.2017р., 01.12.2017р. у сумі 629.580,31грн.

Податкова накладна №923 на загальну суму 347.580,31грн. (у т.ч. і ПДВ - 57.930,05грн.) із зазначенням номенклатури поставки товарів - «будівельні роботи по об`єкту будівництва: «Система раннього виявлення надзвичайних ситуацій на Дністровській ГЕС та оповіщення у разі їх виникнення» була складена ТОВ «Артік» 24.05.2017р.

Однак, на указану календарну дату не припадає ані події проведення платежу, ані події фізичного передання результатів робіт за актом приймання - передачі.

Тобто подія виникнення податкових зобов`язань з ПДВ у розумінні ст.187 Податкового кодексу України саме станом на 24.05.2017р. у даному конкретному випадку відсутня.

Відтак, означена податкова накладна не може бути використана у формуванні податкового кредиту з ПДВ у зв`язку із недостовірними відомостями, котрі мають суттєве значення у цілях справляння ПДВ.

За твердженням заявника вчинення цього правочину було спричинено необхідністю виконання зобов`язань за договором з ТОВ «Укргідроенерго» від 08.07.2016р. №ОП-ВК-22Т/16 (а.с.162-168 т.2).

Однак суд зауважує, що згідно з п.1.2 згаданого договору заявник як виконавець був зобов`язаний виконати роботи власними силами. Залучення субпідрядників дозволено лише за письмовою згодою замовника.

Доказів існування такої згоди заявником до справи не подано.

Згідно з п.п. «б» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У розумінні п.п.14.1.185 ст.14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Згідно з ч.1 ст.838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

У спірних правовідносинах заявник за досягнутими із замовником домовленостями мав виконати роботу власними силами.

Отже, об`єктом оподаткування ПДВ у спірних правовідносинах сторонами правочину прямо визначена власна робота заявника, а не робота третіх сторонніх осіб.

Відтак, у взаємовідносинах між заявником та контрагентом - субпідрядником відсутній об`єкт справляння ПДВ та ці взаємовідносини виходять поза межі господарської діяльності заявника як виконавця за договором підряду.

До матеріалів справи заявником не подано жодних документів про узгодження з будь-якими особами питання фізичного знаходження працівників контрагента на території ГЕС, яка є об`єктом підвищеної небезпеки та режимом обмеженого доступу.

Окрім того, заявником не подано доказів вчинення взагалі хоча б яких небудь заходів, спрямованих на з`ясування питання здатності контрагента виконати специфічні роботи, пов`язані із функціонуванням систем раннього оповіщення загрози виникнення надзвичайних ситуацій.

Отже, слід визнати, що у спірних правовідносинах заявник діяв без достатньої обачності, розумності та виваженості.

З огляду на викладене, суд доходить до переконання про те, що подію вчинення особою податкового правопорушення за даним епізодом слід визнати доведеною.

На епізод взаємовідносин заявника з ТОВ «Укрпром-Обладнання» припадає визначення контролюючим органом основного платежу з податку на прибуток - 492.894,04грн. (розмір застосованого штрафу складає - 123.223,51грн.) та основного платежу з ПДВ - 547.660,04грн. (розмір застосованого штрафу складає - 136.915,01грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості покупця) та ТОВ «Укрпром-Обладнання» (у якості продавця) було укладено договір від 17.04.2017р. №1-УКП на постачання обладнання вартістю 2.173.663,80грн. (у т.ч. і ПДВ - 362.277,30грн.).

До перевірки заявником було подано видаткові накладні від 10.05.2017р. №353 на суму 496.800,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 82.800,00грн.), від 11.05.2017р. №400 на суму 494.760,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 84.460,00грн.), від 12.05.2017р. №451 на суму 495.487,80грн. (у т.ч. і ПДВ - 82.581,30грн.), від 13.05.2017р. №500 на суму 444.000,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 74.000,00грн.), від 17.05.2017р. №604 на суму 242.616,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 40.436,00грн.).

Окрім того, згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості покупця) та ТОВ «Укрпром-Обладнання» (у якості продавця) було укладено договір від 15.05.2017р. №2-УКП на постачання обладнання вартістю 413.168,40грн. (у т.ч. і ПДВ - 68.861,40грн.).

До перевірки заявником було подано видаткову накладну від 24.05.2017р. на загальну суму 413.168,40грн. (у т.ч. і ПДВ - 68.681,40грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості покупця) та ТОВ «Укрпром-Обладнання» (у якості продавця) було укладено договір від 01.06.2017р. №3-УКП на постачання обладнання вартістю 370.764,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 61.794,00грн.).

До перевірки заявником було подану видаткову накладну від 09.06.2017р. на загальну суму 370.764,00грн. (у т.ч і ПДВ - 61.794,00грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості покупця) та ТОВ «Укрпром-Обладнання» (у якості продавця) було укладено договір від 03.07.2017р. №4-УКП на постачання обладнання вартістю 108.000,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 18.000,00грн.).

До перевірки заявником було подано видаткову накладну від 12.07.2017р. на загальну суму 108.000,00грн. ( у т.ч. і ПДВ - 18.000,00грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості покупця) та ТОВ «Укрпром-Обладнання» (у якості продавця) було укладено договір від 01.08.2017р. №5-УКП на постачання обладнання вартістю 220.364,04грн. (у т.ч. і ПДВ - 36.727,34грн.).

До перевірки заявником було подано видаткову накладну від 04.08.2017р. на загальну суму 220.364,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 36.727,34грн.).

Оплата вартості робіт обладнання проведена 01.06.2017р., 14.06.2017р., 21.06.2017р., 22.06.2017р., 31.07.2016р., 08.08.2017р., 27.09.2017р., 28.09.2017р., 29.09.2017р.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадянських формувань ТОВ «Укрпром-Обладнання» було зареєстровано 01.03.2017р., тобто за один місяць до подій вчинення перелічених вище правочинів.

На епізод взаємовідносин заявника з ТОВ «Аста Юа» припадає визначення контролюючим органом основного платежу з податку на прибуток - 42.375,00грн. (розмір застосованого штрафу складає - 10.593,75грн.) та основного платежу з ПДВ - 47.083,33грн. (розмір застосованого штрафу складає - 11.770,83грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості замовника) та ТОВ «Аста Юа» (у якості виконавця) було укладено договір від 20.04.2017р. №1-АСТ на виконання робіт з розробки розділу ЕТ (електротехнічні рішення) робочого проекту «Реконструкція «Установки осушки та стабілізації газового конденсату на ТЗСУ Луценківського ГКР».

До перевірки заявником було подано акт здачі приймання виконаних робіт від 17.05.2017р. на загальну суму 102.500,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 17.083,33грн.).

За твердженням заявника вчинення цього правочину було спричинено необхідністю виконання зобов`язань за договором з ТОВ «НВП Техногаз» від 17.04.2017р. №3ПР 17/04-17 (а.с.139-140 т.3).

Однак суд зауважує, що згідно з п.5.8 згаданого договору заборонено передання будь-якої інформації третім особам без отримання попереднього письмового дозволу замовника.

Доказів існування такого дозволу заявник до суду не подав.

Окрім того, згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості замовника) та ТОВ «Аста Юа» (у якості виконавця) було укладено договір від 05.06.2017р. №2-АСТ на виконання робіт з розробки розділу ЕТ (електротехнічні рішення) робочого проекту «Будівництво установки компримування газу на УКПГ-Вишня».

До перевірки заявником було подано акт здачі приймання виконаних робіт від 05.07.2017р. на загальну суму 180.000,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 30.000,00грн.).

За твердженням заявника вчинення цього правочину було спричинено необхідністю виконання зобов`язань за договором з ТОВ «НВП Техногаз» від 05.06.2017р. №3ПР 05/06-17 (а.с.158-159 т.3).

Однак суд зауважує, що згідно з п.5.8 згаданого договору заборонено передання будь-якої інформації третім особам без отримання попереднього письмового дозволу замовника.

Доказів існування такого дозволу заявник до суду не подав.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадянських формувань ТОВ «Аста Юа» було зареєстровано 07.03.2017р., тобто за один місяць до подій вчинення перелічених вище правочинів.

Проте, до матеріалів справи заявником не подано доказів вчинення взагалі хоча б яких небудь заходів, спрямованих на з`ясування питання здатності контрагента виконати специфічні роботи, пов`язані із функціонуванням газових родовищ.

Отже, слід визнати, що у спірних правовідносинах заявник діяв без достатньої обачності, розумності та виваженості.

З огляду на викладене, суд доходить до переконання про те, що подію вчинення особою податкового правопорушення за даним епізодом слід визнати доведеною.

На епізод взаємовідносин заявника з ТОВ «Галіон-Д» припадає визначення контролюючим органом основного платежу з податку на прибуток - 133.239,27грн. (розмір застосованого штрафу складає - 33.309,82грн.) та основного платежу з ПДВ - 148.043,63грн. (розмір застосованого штрафу складає - 37.010,91грн.) і зменшення від`ємного значення з ПДВ на 3.564,00грн.

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості замовника) та ТОВ «Галіон - Д» (у якості виконавця) було укладено договір від 01.11.2017р. №1-ГД на виконання електромонтажних робіт з системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій на Дністровській ГЕС та оповіщення у разі їх виявлення.

До перевірки заявником було подано акт здачі приймання виконаних робіт форми КБ-2в від 20.11.2017р. на загальну суму 433.521,79грн. (у т.ч. і ПДВ - 72.253,63грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості замовника) та ТОВ «Галіон - Д» (у якості виконавця) було укладено договір від 01.11.2017р. №2-ГД на виконання робіт з наладки електротехнічного обладнання системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій на Дністровській ГЕС та оповіщення у разі їх виявлення.

До перевірки заявником було подано акт здачі приймання виконаних робіт від 24.11.2017р. на загальну суму 210.000,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 35.000,00грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості покупця) та ТОВ «Галіон - Д» (у якості продавця) було укладено договір від 15.01.2018р. №3-ГД на постачання обладнання вартістю 116.640,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 19.440,00грн.).

До перевірки заявником було подано видаткову накладну від 26.01.2018р. на загальну суму 116.640,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 19.440,00грн.).

Згідно з приєднаними до справи копіями документів між заявником (у якості покупця) та ТОВ «Галіон - Д» (у якості продавця) було укладено договір від 15.01.2018р. №4-ГД на постачання обладнання вартістю 128.100,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 21.350,00грн.).

До перевірки заявником було подано видаткову накладну від 14.03.2018р. на загальну суму 128.100,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 21.350,00грн.).

Податкові накладні були виписані за датою поставки товарів (робіт, послуг), а саме: 20.11.2017р. №1568 на загальну суму 433.521,79грн. (у т.ч. і ПДВ - 72.253,63грн.), 24.11.2017р. №1569 на загальну суму 210.000,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 35.000,00грн.), 26.01.2018р. №169 на загальну суму 116.640,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 19.440,00грн.), 14.03.2018р. №78 на загальну суму 128.100,00грн. (у т.ч. і ПДВ - 21.350,00грн.).

За твердженням заявника вчинення цього правочину було спричинено необхідністю виконання зобов`язань за договором з ТОВ «Укргідроенерго» від 08.07.2016р. №ОП-ВК-22Т/16 (а.с.162-168 т.2).

Однак суд зауважує, що згідно з п.1.2 згаданого договору заявник як виконавець був зобов`язаний виконати роботи власними силами. Залучення субпідрядників дозволено лише за письмовою згодою замовника.

Доказів існування такої згоди до матеріалів справи не подано.

Згідно з п.п. «б» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У розумінні п.п.14.1.185 ст.14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Згідно з ч.1 ст.838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

У спірних правовідносинах заявник за досягнутими із замовником домовленостями мав виконати роботу власними силами.

Отже, об`єктом оподаткування ПДВ у спірних правовідносинах сторонами правочину прямо визначена власна робота заявника, а не робота третіх сторонніх осіб.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадянських формувань ТОВ «Галіон-Д» було зареєстровано 05.10.2017р., тобто за один місяць до подій вчинення перелічених вище правочинів.

До матеріалів справи заявником не подано жодних документів про узгодження з будь-якими особами питання фізичного знаходження працівників контрагента на території ГЕС, яка є об`єктом підвищеної небезпеки та режимом обмеженого доступу.

Окрім того, заявником не подано доказів вчинення взагалі хоча б яких небудь заходів, спрямованих на з`ясування питання здатності контрагента виконати специфічні роботи, пов`язані із функціонуванням систем раннього оповіщення загрози виникнення надзвичайних ситуацій.

Отже, слід визнати, що у спірних правовідносинах заявник діяв без достатньої обачності, розумності та виваженості.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд відзначає, усі посилання адміністративного органу на документи із найменуванням Узагальнена податкова інформація або схожою (подібною) назвою суд вважає юридично неспроможними, адже цей документ було створено як поза межами дії ч.2 ст.19 Конституції України, так і поза межами способів реалізації податкового контролю згідно з ст.ст.61 і 62 Податкового кодексу України.

Тому згаданий документ за правовою природою і юридичною суттю є внутрішнім аналітичним службовим документом контролюючого органу, достатнім для виникнення сумнівів у дотриманні особою податкової дисципліни і складання відповідного запиту, але недостатнім для підтвердження події вчинення податкового правопорушення у розумінні п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України.

Суд також відхиляє усі посилання контролюючого органу на рішення кримінальних судів у кримінальних провадженнях на стадії досудового розслідування, позаяк, по-перше, єдиним належним та допустимим доказом вчинення кримінального правопорушення є виключно обвинувальний вирок суду у кримінальному провадженні, що набув законної сили, а, по-друге, ці судові акти лише констатують прийнятний рівень наведених органами правопорядку обгрунтувань необхідності втручання у сферу приватних прав осіб для надання судом відповідного дозволу у цілях подальшого з`ясування об`єктивної істини стосовно події та складу кримінального правопорушення, але не підтверджують реальності існування будь-яких елементів складу податкового правопорушення.

Водночас із цим, і подані заявником товарно - транспортні накладні не можуть бути сприйняті судом у якості достовірних доказів фізичного переміщення товарів у просторі і часі, оскільки не містять взагалі ніяких відомостей про часові параметри руху автомобіля.

Відносно адреси: м.Харків пр-т Гагаріна , б .94-а , ці ж обставини підтверджуються і наданою заявником копією договору оренди квартири №112, суд зазначає, що використання житлової квартири для зберігання товарно-матеріальних цінностей господарського призначення заборонено (а.с.239-241 т.3).

Так, відповідно до вимог Житлового кодексу Української РСР громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію (ст.6). Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст.150).

Згідно зі ст. 382 Цивільного кодексу України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що існує пряма заборона закону на використання квартири не за призначенням.

Документів складського обліку заявником ані до податкової перевірки, ані під час розгляду справи судом не подано.

З огляду на викладене, суд доходить до переконання про те, що одночасна сукупність таких обставин як, зокрема: наявність недоліків в оформленні первинних документів, ненадання доказів на підтвердження якості, технічних умов та походження придбаного товару з урахуванням його специфіки та способу транспортування, відсутність достовірних доказів на підтвердження фактичного переміщення товару (транспортування), відсутність документального підтвердження відвантаження/навантаження та зберігання товару, вчинення правочинів на проведення специфічних робіт із щойно створеними суб`єктами господарювання, залучення субпідрядників без отримання письмової згоди замовника, виписування податкових накладних за відсутності першої із подій, змушують суд дійти висновку про те, що у ході розгляду справи платник за правилами ст.44 Податкового кодексу України не підтвердив реальності господарської операції у зносинах з даними контрагентами.

Наявність у платника податкової накладної є обов`язковою, але не вичерпною підставлю для визначення правильного формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення документів. Формальна наявність договорів, видаткових накладних і податкових накладних, не є достатнім та беззаперечним документальним підтвердженням фактичного виконання договірних відносин, і не дає можливості суду дійти обґрунтованого й переконливого висновку про фактичне проведення господарських операцій. Первинні документи, зокрема, податкові накладні, не можуть бути свідченням фактичного виконання операцій з поставки за наявності у справі обставин, які виключають можливість такої поставки між суб`єктами.

До такого правого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.09.2019р. по справі №820/2835/18.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах не допустив порушення прав та інтересів платника податків, котрий не довів реальності господарських операцій та правдивості і достовірності включених до обліку первинних документів при існуванні явних та очевидних ознак незвичайності господарської діяльності.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Судове рішення у повному обсязі виготовлено 12.03.2020 року у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України.

Суддя О.В.Старосєльцева