Справа № 380/143/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/143/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,

за участю: представника відповідача Паращак І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити ді, -

В С Т А Н О В И В:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) з вимогами (з урахуванням заяви від 20.12.2019):

- визнати протиправними дії відповідача щодо невірного розрахунку пенсії відповідно до вимог чинного законодавства України;

- зобов`язати відповідача виплатити додаткову пенсію з урахуванням інфляції за період з 01.01.2014 по 31.12.2018 в сумі 23665,01 грн. та судовий збір в сумі 768,40 грн.;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №4180/02.12.-11 від 13.11.2019.

Ухвалою судді від 13.01.2020 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк на усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині ухвали з дня її отримання.

Недоліки позивач усунула у встановлений строк, у зв`язку з чим ухвалою від 04.02.2020 суд відкрив провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що відповідачем були вчинені протиправні, на її переконання, дії щодо невірного розрахунку пенсії без урахування інфляції за період з 01.01.2014 по 31.12.2018. З огляду на наведене, позивач зверталася до ГУ ПФУ у Львівській області з відповідною заявою про здійснення перерахунку та виплати додаткової пенсії по інфляції, проте відповідач відмовив у задоволенні такої заяви.

ГУ ПФУ у Львівській області надало відзив на позовну заяву. Проти позову заперечує у повному обсязі. Зазначено, що додаткова пенсія виплачується лише громадянам яким призначені пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист осіб які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а позивачу пенсія призначена відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, нормами чинного законодавства не передбачена виплата пенсії із врахуванням інфляції.

В судове зсідання по розгляду справі позивач не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи проведення судового засідання без участі позивача до суду не надходило.

Підстав для відкладення розгляду справи передбачених ст. 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) судом не встановлено.

Представник відповідача проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні. Надала суду пояснення, аналогічні до викладених у відзиві . Щодо вимоги позивача скасувати рішення ГУ ПФУ Львівській області №4180/02.12.-11 від 13.11.2019, то представник відповідача зазначила, що відповідь у формі листа відповідачем була надана відповідно до Закону України «Про звернення громадян» на звернення позивача, а не на заяву, яка знаходиться в матеріалах справи, оскільки заява датована 04.11.2019 без відмітки штампу органу Пенсійного фонду.

Заслухавши пояснення, розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Франківському Відділі обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком при повному стажі, що призначена довічно відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», встановлене підтверджується довідкою ГУ ПФУ у Львівській області від 04.11.2019 №5775/02.12.26 та пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 виданим 03.03.2010.

04.11.2019 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою у якій крім іншого просила нарахувати їй недоотриману пенсію по інфляції за період з 01.01.2014 по 31.12.2018, а також згідно ст. 625 п. 2 Цивільного кодексу України нарахувати та виплатити три проценти річних від прострочення цієї нарахованої суми по індексу інфляції.

Розглянувши звернення, ГУ ПФУ у Львівській області листом від 13.11.2019 №4180/02.12-11 повідомив позивача, що перерахунок її пенсії проведено автоматизованим способом шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Не погоджуючись з вказаною відповіддю Пенсійного фонду, вважаючи що їй невірно розраховано пенсію та неправомірно не нараховано та не виплачено додаткову пенсію з урахуванням інфляції, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Суд, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи правову норму, яку слід застосувати до спірних правовідносин, зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.06.2003 Р. №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 р. № 1078у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №1078), Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 2019 році, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 (далі - Порядок).

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що виноситься ухвала.

Так, підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України, може бути лише наявність поважних причин його пропуску.

Зважаючи на те, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), суд вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати ч. 1 ст. 99 КАС України та при визначені права позивача на звернення до адміністративного суду керуватися строками, визначеними в інших законах, зокрема, законах України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права(статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

При цьому, Основний Закон містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 є пенсіонером. У цій справі позивач вважає, що перерахунок пенсії їй проведений неправомірно з вини органу Пенсійного фонду України, а тому право позивача щодо перерахунку пенсії є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 18.06.2018 у справі 646/6250/17.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 1,2,4 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (до 01.01.2016) і 103 відсотка (після 01.01.2016). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін (ст. 6 Закону № 1282-XII).

Пунктом 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку).

У пункті 3 Порядку № 1078 визначено перелік грошових доходів громадян, одержаних в гривнях на території України, які не мають разового характеру, проте не відносяться до об`єктів індексації. До них, зокрема, належать соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму (пенсії, обчислені з урахуванням абзацу першого частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму).

Відповідно до абз.1 ч. 1ст. 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що якщо при здійсненні особі перерахунку пенсії за віком перерахований розмір пенсії не досягав до мінімального розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законодавством на відповідний рік, і особі було призначено доплату до прожиткового мінімуму, тобто мало місце застосування положень абз.1.ч.1ст. 28 Закону № 1058-IV, то індексація пенсії такої особи не здійснюється, виходячи з положень п. 3 Порядку № 1078.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 02 травня 2018 року по справі № 686/23517/15-а.

Абзацом першим частини другої статті 42 Закону № 1058-IV передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 (далі - Постанова), затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 2019 році.

Пунктом 2 Постанови установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

У разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в цьому пункті, не досягає 100 гривень, встановлюється доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків.

Пунктом 3 Постанови установлено одноразову доплату до пенсії особам, які отримують пенсію призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 1 січня 2019 року та збільшеного на коефіцієнт 1,61.

Одноразова доплата до пенсії проводиться для осіб, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону, мають страховий стаж, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону, а також для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 4'1 розділу XV Прикінцеві положення Закону, розмір пенсій яких з урахуванням передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії (крім пенсії за особливі заслуги перед Україною, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, та доплати, передбаченої абзацом третім пункту 2 цієї постанови) станом на 1 березня 2019 р. не перевищує мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною другою статті 28 Закону.

Виплата одноразової доплати до пенсії проводиться рівними частинами у березні та квітні 2019 року.

Відповідно до пункту 5 Порядку, що затверджений Постановою у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, Та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, та дата перерахунку пенсій визначаються щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України.

Позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Львівській області області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Страховий стаж станом на 01.01.2014 становив 39 років 19 днів. Пенсійне забезпечення на вказану дату здійснювалося як не працюючій, оскільки позивачем було представлено трудову книжку із записом про звільнення з роботи від 12.01.2010. Проте в лютому 2015 позивач надала довідку видану Карпатським відділенням інституту геофізики НАН України про те, що з 05.01.2015 вона працює у вказаній установі. У зв`язку із зазначеним по особовому рахунку було внесено зміни а саме ознаку «працюючий пенсіонер».

Варто зазначити, що Порядком визначено, що працюючим пенсіонерам в першу чергу індексується сума оплати праці. Індексація пенсії щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, проводиться після індексації суми оплати праці на підставі виданої підприємством, установою, або організацією де працює пенсіонер довідки, в якій зазначається розмір його оплати праці, проіндексована її сума і сума індексації.

01.03.2019 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати в Україні, що позивачем не спростовується.

Оскільки даною Постановою передбачено перерахунок пенсій, з 1 березня 2019 року, що і було зроблено відповідачем, проведення індексації пенсії позивача за період 2014-2018 порушувало б принцип дії норми в часі.

Судом встановлено, що за період з січня 2014 року по грудень 2018 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становив у межах 949,00 грн. - 1497,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи , та сторонами не заперечується, пенсія до виплати позивачу станом на: 01.01.2014 складала 1677,47 грн., в тому числі доплата до прожиткового мінімуму (949,00 грн.) - 100,00 грн.; 01.01.2015 складала 1970,5330 грн., в тому числі доплата до прожиткового мінімуму (949,00 грн.) - 100,00 грн.; станом на 05.01.2015 після перерахунку як працюючій особі складала 1777,47 грн.; з 01.02.2015 по 31.08.2015 - 1777,47грн. При цьому в березні 2015 у зв`язку утриманням переплати розмір пенсії склав 1421,98 грн., у квітні 2015 - 1482,42 грн.. З квітня 2015 по 31.08.2015 пенсія обчислена у розмірі 85%, становила 1510,85 грн.; з 01.09.2015 по 30.04.2016 - 1611,00 грн.; з 01.05.2016 по 30.11.2016 - 1695,00 грн. З 01.12.2016 по 30.09.2017 розмір пенсії склав 1801,22 грн; з 01.10.2017 розмір пенсії за віком становив 2608,55 грн., з них 204,06 грн. - доплата за 19 років понаднормового стажу. Після перерахунку з 01.01.2018 розмір пенсії становив 2768,76 грн. з них 225,54 грн. - доплата за 21 рік понаднормового стажу. І як вже зазначалося з 01.03.2019 розмір пенсії складає 2975,56 грн.

Таким чином, розмір пенсії позивача є більшим від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного у період оскаржуваний позивачем.

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Згідно з п. 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення встановлено, що до об`єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема: соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму.

Судом з`ясовано, що оскільки сума основної пенсії позивача (без врахування доплат) не досягала до мінімального прожиткового рівня, встановленого «Законом України «Про Державний бюджет України»» на відповідний рік, позивачу призначено доплату до прожиткового мінімуму.

При цьому розмір пенсії позивача є більшим від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного у оспорюваний період.

Таким чином якщо призначена сума пенсії не досягає мінімального прожиткового рівня, пенсіонеру здійснюється доплата до мінімального розміру пенсії і мінімального прожиткового рівня для непрацездатних осіб та індексація не сплачується.

З системного аналізу викладених правових норм можна дійти висновку, що позивач не має права на індексацію, оскільки у складі пенсійної виплати позивач мала доплату до прожиткового мінімуму згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Правова позиція щодо аналогічних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду України від 13 жовтня 2015 року (справа № 21-2389а15).

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

З аналізу даної норми вбачається, що законодавством не передбачено інших видів пенсії, зокрема, додаткової пенсії з урахуванням інфляції.

Із заяви наявної в матеріалах справи вбачається, що позивач окрім іншого посилалася на п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Щодо цього суд вважає за доцільно звернути увагу на наступне. Проаналізувавши зміст наведеної норми, суд вважає, що передбачене нею нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, як спосіб захисту майнового права та інтересу у цивільно-правових відносинах, а тому дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, не поширюється на правовідносини, які є предметом спору у даній справі.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права неодноразово висловлювався Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду, зокрема, у постановах від 12.11.2018 року у справі № 826/22868/15 та від 08.11.2019 року у справі № 826/22865/15.

Що стосується вимоги позивача скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області, оскільки відповідач не дав відповідь на заяву, то суд звертає увагу на те, що позивач зверталась до відповідача у формі запиту, на який Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області надало відповідь у формі листа від 13.11.2019 №4180/02.12-11 відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Наявна в матеріалах справи заява від 23.12.2019 позивача, жодного відношення не має до відповіді від 11.11.2019, оскільки датована після отримання відповіді, а також на ній відсутній штамп - відмітка про отримання відповідачем такої заяви.

Отже, суд дійшов висновку, що дана позовна вимога є безпідставною і не підтверджена жодними доказами.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, витрати по сплаті судового збору належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд. -

В И Р І Ш И В :

У задоволені адміністративного позову відмовити.

Судовий збір розподілу не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини.

Повний текст рішення складено та підписано 16.03.2020.

Суддя В.М. Сакалош