Справа № 300/1059/19
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1059/19 пров. № 857/12591/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Судової-Хомюк Н.М.,

Гуляка В.В.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Главач І.А.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську о 10 год. 41 хв. 02 серпня 2019 року, повне судове рішення складено 06 серпня 2019 року, у справі №300/1059/19 за позовом Дочірнього підприємства «Івано-Франківськ-Пропан» Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

17.05.2019 Дочірнє підприємство «Івано-Франківськ-пропан» Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» (далі - Підприємство) звернулось в суд з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, просило визнати незаконною та скасувати постанову від 04.03.2019 №8/1009/m.5/2019 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що автогазозаправна станція по вулиці Струтинська, 30 в смт. Рожнятів Івано-Франківської області, що належить Дочірньому підприємству «Івано-Франківськ-пропан» Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз», після його створення 29.12.2000, передана зданою в експлуатацію у 1997 році, згідно акта приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом об`єкта від 11.06.1997, на ній не проводяться жодні будівельні роботи, тому автогазозаправна станція не є об`єктом будівництва, а Дочірнє підприємство «Івано-Франківськ-пропан» Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» суб`єктом містобудування, в розмінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №553 від 23.05.2011 щодо цього майна. Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача прав та обов`язків замовника будівництва, суб`єкта містобудування, оскільки об`єкт - автогазозаправна станція по вулиці Струтинська, 30 в смт. Рожнятів Івано-Франківської області переданий позивачу введеним в експлуатацію, на ньому не здійснюється будівництво. Суд першої інстанції вказав, що в Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області не було правових підстав для проведення позапланової перевірки позивача, що виключає можливість для прийняття відповідачем будь-яких рішень, а прийняті рішення є протиправними та підлягаю скасуванню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державна архітектурно-будівельна інспекція України подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що направлення на проведення перевірки видано на підставі листа Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо перевірки, в межах компетенції, таке направлення надано для ознайомлення позивачу. Скаржник вказує, що повноваження на безперешкодний доступ можуть бути реалізовані лише при виконанні суб`єктом містобудування обов`язку забезпечити безперешкодний доступ на об`єкт будівництва. Зазначає, що нормами чинного законодавства передбачено саме обов`язок суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, надавати документи для перевірки, пояснення в обсязі, який вважає необхідним. Вказує, що акт приймання-передачі майна не може спростовувати наявність іншого майна, яке могло бути зведене впродовж 2000-2019 років. Також, звертає увагу, що неприбуття суб`єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 3 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України та статті 230 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Дочірнє підприємство «Івано-Франківськ-пропан» Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» зареєстровано як юридична особа 29.12.2000 Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, основний вид економічної діяльності 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.

Відповідно до наказу від 31.01.2019 №68-П/1009/1.5/2019 видано направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 31.01.2019 №68/1009/m.7/2019 на підставі листа Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіку Національної поліції України щодо перевірки господарської діяльності ДП «Івано-Франківськ-Пропан» (в тому числі структурних підрозділів, які розташовані на території Івано-Франківської області) в межах компетенції від 14.01.2019 №363/39-108/01-2019.

Згідно з направленням від 31.01.2019 №68/1009/m.7/2019 об`єкт перевірки автогазозаправна станція по вул.Струтинська, 30, в смт.Рожнятів, Рожнятівського району Івано-Франківської області. Строк дії направлення з 01.02.2019 до 14.02.2019.

14.02.2019 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Мельник М.Я. складено протокол про порушення у сфері містобудівної діяльності, згідно з яким суб`єкт містобудування щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль відмовив у допуску до проведення перевірки, зокрема, відмовив у наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, що є порушенням пункту 1 частини 3 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та підпункту 1 пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553. Зазначено, що розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відбудеться о 15 год. 00 хв. 04 березня 2019 року в приміщенні Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області.

Не допуск посадових осіб інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкт автогазозаправна станція по вул.Струтинська, 30, в смт.Рожнятів, Рожнятівського району Івано-Франківської області для проведення позапланової перевірки зафіксовано актом від 14.02.2019 про недопущення посадових осіб державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій. Вказано, що акт складено в присутності в.о. головного інженера, директора ДП «Івано-Франківськ-Пропан» Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» Гавадзи В.В., який від підпису та отримання акта відмовився.

Також 14.02.2019 складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким з метою усунення виявлених порушень вимагалось допустити посадову особу Управління на об`єкт (надати документи та матеріали) в 10-ти денний термін. Про виконання припису повідомити Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області до 28.02.2019.

04.03.2019 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Мельник М.Я. винесено постанову №8/1009/m.5/2019, якою визнано ДП «Івано-Франківськ-Пропан» винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 2 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 57630 грн.

Вважаючи вказану постанову необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, Підприємство звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон № 3038-VI).

Відповідно до статті 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, в тому числі, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Відповідно до частини 3 статті 41 Закону № 3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема : безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до статті 41 Закону № 3038-VI Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Порядок №553), який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції, інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва.

Згідно з пункту 9 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Відповідно до пункту 12 Порядку №553 у разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб`єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб`єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об`єкті під час перевірки складається відповідний акт.

Згідно з пунктом 13 Порядку №553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право, зокрема : вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до пункту 14 Порядку №553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання ними порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; одержувати примірник припису органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Системний аналіз вказаних правових норм дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що Порядком №553 передбачено два самостійних обов`язки суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки та подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. Таким обов`язкам кореспондують відповідно право посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки: безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню та одержання в установленому законодавством порядку від підприємств інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб`єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлює Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 № 208/94-ВР (далі Закон № 208/94-ВР).

Пунктом 2 частини 6 статті 2 Закону № 208/94-ВР суб`єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій - у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 року № 244 затверджено Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Порядок №244) пунктом 3 якого встановлено, що штрафи накладаються на суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - суб`єкти містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до пункту 9 Порядку №244 про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю, які згідно з функціональними обов`язками здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль (далі - уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю), складають протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно з пунктом 22 Порядку №244 за результатами розгляду справи посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, приймає, зокрема, постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова про накладення штрафу).

Відповідно до пункту 21 Порядку №244 посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб`єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як у протоколі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 14.02.2019 та приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 14.02.2019, так і у постанові №8/1009/m.5/2019 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування від 04.03.2019 зазначено, що відмова суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль у допуску до проведення перевірки, проявилась у ненаданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю.

Тобто, неподання документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відповідачем ототожнено з недопущенням до проведення перевірки.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що недопущення до перевірки полягає у вчиненні активних дій, що створюють перешкоди в проведенні перевірки. Такі дії можуть полягати, зокрема, у відмові виконати законні вимоги посадових осіб інспекції, щодо надання доступу до об`єкта будівництва.

В позовній заяві зазначено, що директор Товариства пояснив працівникам інспекційного відділу ДАБІ в Івано-Франківській області, що даних по автогазозаправних станціях не надасть, оскільки в них немає всіх відповідних документів для підстав такої перевірки, а проїхати з усіма одночасно фактично не зможе, тому запропонував інспекторам ДАБІ в Івано-Франківській області їхати самим.

Так, в акті про недопущення посадових осіб інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій від 14.02.2019 вказано, що директор ДП «Івано-Франківськ-Пропан» ОСОБА_1 не допустив посадових осіб інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкт, однак не має жодних даних про те, які саме дії, вчинені позивачем, унеможливили допуск на об`єкт працівників Інспекції.

Враховуючи, що обов`язок допускати посадових осіб контролюючих органів для здійснення обстеження об`єкта та подавати документи є різними обов`язками суб`єкта містобудування, при цьому акт може бути складено лише за відмову у допуску, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що Підприємством в особі директора Гавадза В.В. не вчинялись дії щодо недопущення (відмови в допуску) посадових осіб відповідача на об`єкт перевірки, тоді як ненадання документів не перешкоджає фактичному допуску до об`єкта такої перевірки. Вказане відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до статті 1 Закон №208/94-ВР правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 3038-VI суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Статтею 1 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 № 2780-XII встановлено, що містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Згідно з статтею 16 вказаного Закону будівельні норми, державні стандарти, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують розробку і реалізацію містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів з урахуванням соціальних, природно-кліматичних, гідрогеологічних, екологічних та інших умов і спрямовані на забезпечення формування повноцінного життєвого середовища та якнайкращих умов життєдіяльності людини.

Будівельні норми, державні стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об`єктів містобудування розробляються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом.

В розумінні Порядку №553 суб`єктами містобудування є замовники, проектувальники, підрядники та експертні організації.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень, з врахуванням змісту державного архітектурно-будівельного контролю, дозволяє суду апеляційної інстанції зробити висновок, що суб`єктом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил може бути підприємство, яке здійснює цілеспрямовану діяльність щодо проектування, будівництва об`єктів містобудування, розробки і реалізації відповідної містобудівної документації, планування, забудови та іншого використання територій, виступаючи відповідно замовником, проектувальником, підрядником, експертною організацією.

В свою чергу, з матеріалів справи судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем, що автогазозаправна станція по вулиці Струтинська, 30 в смт.Рожнятів Івано-Франківської області, що належить Дочірньому підприємству «Івано-Франківськ-пропан» Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз», здана в експлуатацію у 1997 році, що підтверджено долученою до матеріалів справи копією акту державної приймальної комісії по прийманню в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 11.06.1997, та передана Підприємству Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» як єдиним засновником, до Статутного капіталу Дочірнього підприємства після створення такого 29.12.2000.

Матеріалами справи не підтверджено проведення на зазначеному об`єкті будівельних робіт, що дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що Підприємство не є суб`єктом містобудування в розумінні положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про основи містобудування», Порядку №553 щодо автогазозаправної станції по вулиці Струтинська, 30 в смт.Рожнятів Івано-Франківської області.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що Дочірнє підприємство «Івано-Франківськ-пропан» Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» в межах спірних правовідносин не є суб`єктом містобудування - автогазозаправної станції по вулиці Струтинська, 30 в смт. Рожнятів Івано-Франківської області, відповідно не підлягало державному архітектурно-будівельному контролю Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що представлені відповідачем докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що оскаржувана постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності є правомірною, прийнята обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог та скасування постанови від 04.03.2019 №8/1009/m.5/2019.

Щодо листа Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіку Національної поліції України від 14.01.2019 №363/39-108/01-2019 як підстави проведення Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області позапланової перевірки Підприємства, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

За визначенням пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Департамент захисту економіки Національної поліції України (далі ДЗЕ, Департамент) - міжрегіональний територіальний орган у складі кримінальної поліції Національної поліції України, згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність (Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затверджене Наказом Національної поліції України від 0.11.2015 №81).

Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіку Національної поліції України є структурним підрозділом Департаменту захисту економіку Національної поліції України, тобто є правоохоронним органом, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість проведення позапланової перевірки на підставі саме вимоги Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіку Національної поліції України.

За змістом листа-роз`яснення Голови Національної поліції України від 22.06.2016 №6601/01/26-2016 Департамент захисту економіки Національної поліції України (далі також - ДЗЕ) належить до оперативних підрозділів Національної поліції України і під час досудового розслідування кримінальних правопорушень поліцейські ДЗЕ виконують письмові доручення слідчого, мають права слідчого, однак не мають права здійснювати процесуальні дії з власної ініціативи, у зв`язку із цим, при направленні запиту поліцейські підрозділи ДЗЕ повинні зазначати про наявність письмового доручення слідчого у кримінальному провадженні на виконання процесуальних дій.

Згідно з листом-роз`ясненням Департамента захисту економіки Національної поліції України від 03.06.2016 №5211/39/03-2016 Національна поліція відноситься до правоохоронних, а не контролюючих органів, її працівники перевірок суб`єктів господарювання не проводять, а здійснюють виключно оперативно-розшукові заходи за оперативно-розшуковими справами, слідчі (розшукові) дії в кримінальних провадженнях стосовно посадових осіб, а також уживають заходів з метою виявлення та припинення адміністративних правопорушень.

У листі від 14.01.2019 №363/39-108/01-2019 зазначено, що працівниками управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіку Національної поліції України здійснюється оперативний супровід кримінального провадження за №0000899 від 12.12.2018 із правовою кваліфікацією ч.3 ст.191 (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем), ч.2 ст.209 (легалізація (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом), ч.1 ст.263 (незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами) КК України. 02.01.2019 до УЗЕ Івано-Франківської області ДЗЕ НП України надійшло доручення з СУ ГУНП в Івано-Франківській області, яке підлягає виконанню в порядку статтей 40 , 41 КПК України.

Зміст вказаного листа дозволяє стверджувати, що Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіку Національної поліції України звернулося до відповідача з метою збирання доказів, які можуть мати значення для досудового розслідування, а тому доводи позивача щодо відсутності у відповідача підстав для призначення та проведення перевірки на підставі вказаного листа (вимоги) є безпідставними, такими, що не узгоджуються із приписами чинного законодавства, однак не є підставою для винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 3 Закону №208/94-ВР, головні інспектори будівельного нагляду мають право від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду накладати штраф в межах та відповідно до вимог, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до пункту 2 Порядку №244 справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розглядаються, зокрема, Держархбудінспекцією. Накладати штраф, з дотриманням законодавчих вимог, від імені Держархбудінспекції мають право головні інспектори будівельного нагляду.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку аргументам сторін, погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Підприємства.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності винесення постанови від 04.03.2019 №8/1009/m.5/2019 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року у справі №300/1059/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Н. М. Судова-Хомюк
В. В. Гуляк
У зв`язку з перебуванням судді-доповідача у відпустці з 21.01.2020 по 02.02.2020, повне судове рішення виготовлене 04.02.2020