Справа № П/811/336/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2020 року

Київ

справа №П/811/336/15

адміністративне провадження №К/9901/27479/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу на постанову ОСОБА_1 Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.08.2015 (суддя: Дегтярьова С.В.)
та ухвалуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016 (колегія суддів: Добродняк І.Ю., Бишевська Н.А., Семененко Я.В.)
у справі № П/811/336/15
за позовомКіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області
доОСОБА_1
простягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Кіровоградська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), про стягнення податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем не сплачено податковий борг, який виник внаслідок несплати у встановлений строк податкових зобов`язань визначених податковим органом за результатами перевірки.

Короткій зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15.07.2014 року посадовими особами Кіровоградською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області, на підставі наказу Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області № 1231 від 02.07.2014 року, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового законодавства при оподаткуванні доходів, отриманих у вигляді списання заборгованості з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за наслідками якої складено акт № 93/1740/ НОМЕР_1 від 15.07.2014 року, висновками якого, зокрема, є порушення, пп. 49.18.4 п.49.18 ст. 49, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, в результаті було винесено податкове повідомлення-рішення № від 29.07.2014 року, яким відповідачу збільшено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 76196,94 грн. основного платежу та 19049,24 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що згідно п.2.1.3 додаткового договору № 1 до Кредитного договору № ML-К00/32/2008 від 12.03.2008 року, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», який є кредитором відповідача, анульовано за самостійним рішенням борг ОСОБА_1 за кредитним договором у IV кварталі 2013 року, у сумі 449 566, 68 грн.

Судами також було встановлено, що Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, сформовано податкову вимогу 09.10.2014 року № 1746-25 на суму 95246,18 грн., яка була вручена відповідачу 23.10.2014 року і на момент звернення податкового органу до суду, сума податкового боргу погашена не була.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Відповідач зазначає, що наявність іншої справи прямо пов`язаної з даною, судами першої та апеляційної інстанцій не було досліджено, внаслідок неповного з`ясування обставин справи судом першої інстанції помилково досягнуто невідповідність висновків дійсним обставинам справи та як внаслідок прийнято помилкове рішення.

Короткий зміст заперечень позивача

Письмових заперечень та/або письмового відзиву на вказану касаційну скаргу до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.08.2016 року відкрито касаційне провадження.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладений у новій редакції.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу VII «Перехідних положень» КАС України в редакції від 15.12.2017 року передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією КАС України, передаються до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією КАС України.

22.02.2018 року справа передана на розгляд до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в межах зазначеного правозастосування дійшла висновку про відсутність підстав задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Згідно пп. 49.18.4 п.49.18 ст. 49 ПК України податкова декларація до контролюючих органів подається за базовий звітній (податковий) період, що дорівнює календарному року для платника податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітнім, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

За пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

У відповідності до п.58.1 ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

За правилами п.58.2 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити розраховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення - рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У відповідності до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Згідно п.95.1. ст.95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює на платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі

Відповідно п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що податкова вимога Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, яка сформована 09.10.2014 року № 1746-25 на суму 95246, 18 грн. не скасована та підлягає виконанню відповідачем у повному обсязі.

Окрім цього, судами попередніх інстанцій вказано на те, що постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 року у справі № П/811/2893/14 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.07.2014 року відмовлено, а в частині позовних вимог про скасування акту перевірки № 93/1740/ від 15.07.2014 року, вищевказаним судом винесено ухвалу від 20.10.2014 року у справі № П/811/2893/14 про закриття провадження у справі.

Вказані постанова та ухвала від 20.10.2014 у справі № П/811/2893/14 оскаржені ОСОБА_1 в апеляційному порядку. Відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2015 року постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 у справі П/811/2893/14 - залишено без змін.

За результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу від 20.10.2014 року Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом винесено ухвалу від 26.03.2015 у справі П/811/2893/14, якою скасовано ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 року, направлено матеріали справи в частині вимог про визнання протиправним та скасування акту перевірки № 93/1740/ від 15.07.2014 року до Кіровоградського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи. Постановою вищевказаного суду від 21.03.2016 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування акту перевірки № 93/1740/ від 15.07.2014 року. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, де ухвалою від 31.08.2016 року скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Для подальшого вирішення спору ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 року та на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2016 року, до Вищого адміністративного суду України, та ухвалою від 14.12.2016 у справі П/811/2893/14, за скаргою відповідача відкрито касаційне провадження.

Суд касаційної інстанції визнає, що суд першої та апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Тобто, приймаючи рішення, суди правильно висновувались, що податкові повідомлення-рішення після оскарження в судовому порядку не скасовано, а рішення судів набрали законної сили і підлягають виконанню. Стягнення податкового боргу в судовому порядку є наслідком несвоєчасної сплати грошового зобов`язання, правомірність нарахування якого перевірена судами і не може перевірятись повторно, як-то доводить відповідач суду, оскільки предметом і підставою позову є інші обставини.

ОСОБА_1 доводить суду про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга розглянута у його відсутність. Натомість, судову повістку про дату проведення судового засідання - 19.01.2016 він отримав своєчасно, і направив суду заяву з проханням здійснити розгляд справи у його відсутність в зв`зку з неможливістю прибути до суду. (а.с. 89, 91, 93-95).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.08.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду