Справа № 120/390/20-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 березня 2020 р. Справа № 120/390/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Слюсар О.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Балік О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначав, що у травні 2019 року та в грудня 2019 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявами про призначення йому пенсії за віком. Однак, 07.10.2019 (рішення № від 20.09.2019) та від 27.01.2020 (рішення №97 від 20.12.2019) отримав від відповідача листи, якими йому відмовлено у призначенні пенсії за віком, зокрема, з огляду на те, що періоди роботи з 04.06.1990 по 06.02.1992 в Кооперативі "Рекорд" та з 10.12.1994 по 26.06.1995 в Приватному РБП "Газда" не можливо зарахувати в загальний трудовий стаж, оскільки підприємства вчасно не здійснили заміну печатки (записи про звільнення позивача в трудовій книжці №29-30 та №34-36 засвідчено печаткою підприємств, що діяло в період УРСР).

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 05.02.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (ст. 263 КАС України). Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що відповідно до п. 7 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою КМУ від 22.01.1996 за №118, ідентифікаційний код є обов`язковим для використання в усіх видах звітних та облікових документів суб`єкта і зазначається на його печатках та штампах.

Крім того, представник відповідача зазначив, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи згідно трудової книжки, оскільки записи внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України №58 від 29.07.1993, а саме:

- період робота в Кооперативі «Рекорд» згідно записів у трудовій книжці №29-30 з 04.06.1990 по 06.02.1992 та в Приватному РБП «Газда» згідно записів №34-36 з 10.12.1994 по 26.06.1995, з огляду на те, що дані підприємства вчасно не здійснили заміну печатки - на відтиску зазначено УРСР, що не відповідає періоду роботи заявника;

- період роботи в Житлово-експлуатаційній конторі №18 згідно записів №37-38 з 28.06.1995 по 02.11.1998, з огляду на наявне виправлення в даті наказу, що виступив підставою для внесення запису про звільнення, а в наданій уточнюючій архівній довідці №В-18-7819/1-18 від 12.02.2019 зазначено про неможливість підтвердження факту роботи заявника на даному підприємстві, у зв`язку з тим, що в книгах наказів з особового складу відсутні дані про зарахування та звільнення ОСОБА_1 .

Отже, виходячи з наведеного, на переконання представника відповідача, Головне управління діяло правомірно, щодо відмови в призначенні пенсії, так як відсутній необхідний страховий стаж.

Ухвалою від 25.02.2020 відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ПФУ у Вінницькій області про залишення адміністративного позову без розгляду.

Також, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, ухвалою від 25.02.2020 вирішено розгляд справи здійснювати з викликом сторін у судове засідання, в зв`язку з чим призначено судове засідання на 12.03.2020.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, а також усних пояснень наданих під час судового розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечивла, просила в задоволені позову відмовити покликаючись на мотиви наведені у відзиві на позовну заяву від 21.02.2020 за вх. №5459, а також в усних поясненнях наданих по суті заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив, що позивач 21.06.2019, досягнувши необхідного пенсійного віку, звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням № від 20.09.2019 йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки згідно поданих документів, страховий стаж заявника складає 23 років 09 місяців 21 день, що є недостатнім для права на призначення пенсії за віком.

При цьому, до страхового стажу не зараховано період роботи згідно записів у трудовій книжці №29-30 (04.06.1990 - 06.02.1992 в кооперативі «Рекорд») та №34-36 (10.12.1994 - 26.06.1995 в приватному ремонтно-будівельному підприємстві «Газда»), оскільки підприємства вчасно не здійснили заміну печатки.

Крім того, згідно рішення пенсійного фонду від 20.09.2019, до страхового стажу заявника не зараховано періоди робота згідно записів №37-38 (28.06.1995-02.11.1998 в житлово-експлуатаційній конторі №18), оскільки наявне виправлення в даті наказу про звільнення, а уточнюючій довідці вказано про неможливість підтвердження факту роботи на даному підприємстві, в зв`язку з тим, що в книгах наказів з особового складу відсутні дані про зарахування та звільнення ОСОБА_1

12.12.2019 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону №1058.

Рішенням №97 від 20.12.2019 відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Згідно поданих документів, страховий стаж заявника складає 25 років 10 місяців 24 дні, що є недостатнім для права на призначення пенсії за віком.

При цьому, до страхового стажу не зараховано наступні періоди роботи позивача, а саме:

- період робота в Кооперативі «Рекорд» згідно записів у трудовій книжці №29-30 з 04.06.1990 по 06.02.1992 та в Приватному РБП «Газда» згідно записів №34-36 з 10.12.1994 по 26.06.1995, з огляду на те, що дані підприємства вчасно не здійснили заміну печатки - на відтиску зазначено УРСР, що не відповідає періоду роботи заявника;

- період роботи в Житлово-експлуатаційній конторі №18 згідно записів №37-38 з 28.06.1995 по 02.11.1998, з огляду на наявне виправлення в даті наказу, що виступив підставою для внесення запису про звільнення, а в наданій уточнюючій архівній довідці №В-18-7819/1-18 від 12.02.2019 зазначено про неможливість підтвердження факту роботи заявника на даному підприємстві, у зв`язку з тим, що в книгах наказів з особового складу відсутні дані про зарахування та звільнення ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Положеннями ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

У відповідності до ст. 1 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 9 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 ст. 24 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

На підставі ч. 1 ст. 44 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, з вище викладеного слідує, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зараховуються до страхового стажу, передбачених законодавством, що діяло раніше, а також, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У відповідності до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У відповідності з п. 2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Пунктом 2.3 Інструкції № 58 передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників).

Згідно з пунктом 4.1.Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як слідує зі змісту останнього рішення пенсійного фонду №97 від 20.12.2019, наявний у позивача страховий стаж, яки дає право на призначення пенсії за віком складає 25 років 10 місяців 24 дні (із необхідних 26 років), що є недостатнім для призначення пенсії за віком при досягненні 60 років.

В той же час, зазначеним вище рішенням позивачу відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду його роботи в Кооперативі «Рекорд» згідно записів у трудовій книжці №29-30 з 04.06.1990 по 06.02.1992 та в Приватному РБП «Газда» згідно записів №34-36 з 10.12.1994 по 26.06.1995, оскільки дані підприємства вчасно не здійснили заміну печатки - на відтиску зазначено УРСР, що не відповідає періоду роботи заявника.

З досліджених матеріалів справи, зокрема копії трудової книжки позивача від 18.09.1975, судом встановлено, що записи про звільнення позивача з Кооперативу «Рекорд» від 06.02.1992 (за власним бажанням) та про звільнення з Приватного РБП «Газда» від 26.06.1995 засвідчено відтиском печатки установ, яка діяла в період УРСР.

Таким чином, трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, відтак є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Твердження відповідача про те, що періоди роботи з 04.06.1990 по 06.02.1992 в Кооперативі «Рекорд» та період роботи з 10.12.1994 по 26.06.1995 в Приватному РБП «Газда» зарахувати до страхового стажу неможливо в зв`язку з тим, що період роботи на даних підприємствах засвідчено печаткою цих підприємств, що діяли в період УРСР не ґрунтується на жодній нормі законодавства, оскільки положення постанови Президії Верховної Ради України від 11.05.1992 "Про заходи щодо забезпечення виконання вимог дозвільної системи" №2318-ХІІ та Інструкція про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів, затверджена наказом МВС України від 18.10.1993 за №643, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.10.1993 за №164, не містить жодних вказівок про нечинність фактично існуючих печаток та штампів та про обов`язок здійснення їх заміни.

Не впливає на права та законні інтереси позивача й факт припинення СРСР, як суб`єкта міжнародного права.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №275/615/17.

На переконання суду, та обставина, що підприємство не змінило свою печатку новою після припинення СРСР, не робить документи, які засвідчені нею, недійсними. Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження його трудового стажу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу позивача в періоди з 04.06.1990 по 06.02.1992 в Кооперативі «Рекорд» та період роботи з 10.12.1994 по 26.06.1995 в Приватному РБП «Газда», ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу.

При цьому, враховуючи те, що внаслідок зарахування до страхового стажу позивача вказаних періодів його роботи в Кооперативі «Рекорд» та в Приватному РБП «Газда» в останнього буде більш ніж 26 років страхового стажу, який є достатнім для призначення пенсії за віком при досягнення 60-річного віку, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Разом із тим, враховуючи те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 КАС України, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком підлягають задоволенню, однак, шляхом зобов`язання призначити пенсію починаючи з 21.06.2019.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до стажу період його роботи у Кооперативі «Рекорд» з 04.06.1990 по 06.02.1992 та у Приватному РБП «Газда» з 10.12.1994 по 26.06.1995, починаючи з 21 червня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 17.03.2020

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна