Справа № 415/1275/20
Суддя: Луньова Д. Ю.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 415/1275/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора батальйону №1 роти №2 УПП в Луганській області молодшого лейтенанта поліції Карагозова Микити Олександровича (місце знаходження: вул. Штейгерська, 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з даним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАК № 2112264 від 15 лютого 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 лютого 2020 року інспектором батальйону № 1 роти № 2 УПП в Луганській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Карагозом М.О. було винесено постанову серії ЕАК № 2112264 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Позивач зазначає, що 15 лютого 2020 року о 12 годині 40 хвилин, (точний час йому не відомо) рухаючись в м. Лисичанську по пр. Перемоги, керуючи транспортним засобом KIA SPORTAGE, державний номерний знак НОМЕР_1 НОМЕР_2 » був безпідставно зупинений працівниками поліції, оскільки не виконав вимоги дорожнього знаку «3.21» «В`їзд заборонено», після чого відповідач попросив надати посвідчення водія та поліс загальнообов`язкового страхування, він на вимогу поліцейського документи не надав, оскільки йому не було надано відео запису з порушенням правил дорожнього руху саме його транспортним засобом. Відповідач в свою чергу, не роз`яснивши процесуальні права та обов`язки та не відібравши пояснення, склав протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.4 ПДР України, Позивач вважає дії відповідача протиправними та зазначає, що вважає причину зупинку транспортного засобу необґрунтованою, а отже і вимогу надати для перевірки документи незаконною.

Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 20 лютого 2020 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копію ухвали від 20 лютого 2020 року було направлено сторонам, а відповідачеві крім того направлено копію адміністративного позову з додатками на 6 арк., яку отримала уповноважена особа УПП Дорогіна А.В. 26 лютого 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач - поліцейський взводу №1 роти № 2 УПП у Луганській області ДПП капрал поліції Карагозов М.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином, 28 лютого 2020 року на адресу суду надійшло клопотання, в якому Карагозов ОСОБА_2 просить розглянути адміністративну справу без його участі, проти позовних вимог заперечив. Долучив до матеріалів диск з відео фіксацією події.

Позивач 02 березня 2020 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевірити їх на відповідність усім зазначеним вимогам, надаючи оцінку мотивам та підставам, які були покладені в основу такого рішення.

Згідно постанови серії ЕАК № 2112264 від 15 лютого 2020 року про притягнення до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 останній 15 лютого 2020 року о 13 годин 38 хвилин керуючи транспортним засобом KIA SPORTAGE, державний номерний знак НОМЕР_1 НОМЕР_2 » не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», а при перевірці документів не пред`явив документи, зазначені в п. 2.4 Правил дорожнього руху, чим порушив п. 2.4 а ПДР України керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, а у випадку передбаченому законодавством ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, внаслідок чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач по справі не погоджується з винесеною щодо нього Постановою та вказує, що відповідач не мав законних підстав для перевірки у нього наявності полісу ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тобто, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред`являти для перевірки страховий поліс лише у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до положень п. 21.2, п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат) який пред`являється посадовим особам відповідних підрозділів Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод та органам Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України, на їх вимогу.

Оскільки процедура передачі водійських документів і страхового полісу чітко розмежована, випадки, коли виникає обов`язок пред`являти поліс, відрізняють від випадків, коли виникає обов`язок пред`являти «посвідчення водія» та реєстраційні документи на транспортний засіб.

Стороною відповідача наразі не доведено те, що обставини передбачали обов`язкове пред`явлення поліцейському страхового полісу (сертифікату) позивачем.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 за 19.12.2008 визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, яких притягають до адміністративної відповідальності, потерпілих, їх законних представників та захисників. Зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. ст. 283, 254 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які досилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

З постанови у справі про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2112264 від 15 лютого 2020 року вбачається, що водій не виконав вимоги знаку 3.21 «В`їзд заборонено», а при перевірці документів не пред`явив документи зазначені в п. 2.4 «а».

З досліджених судом відеозаписів які містяться на диску, наданому разом з клопотанням відповідачем, встановлено, що на відеозаписі DSJX00009_BB00009, зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, а саме судом встановлено, що відповідач не пояснюючи причини перевірки документів позивача в усному порядку, лише констатує факт порушення Правил дорожнього руху та просить надати документи для перевірки. Водночас достовірних доказів правомірності вимоги відповідача до позивача надати для перевірки документи зазначені у п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху відповідачем не надано.

Ураховуючи викладене відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем п. 2.4 а. Правил дорожнього руху, хоча за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

З наведених підстав суд вважає за необхідне відповідно до ст. 286 КАС України скасувати постанову від 15 лютого 2020 року про накладення на позивача адміністративного стягнення як таку, що є протиправною.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 16.07.2018 по справі № 520/6459/17 та по справі №214/2517/17, які суд, відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Разом з тим, дії відповідача з винесення оскаржуваної постанови не є протиправними та незаконними, оскільки відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху, уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому в цій частині адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73-79, 159, 211, 217, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону №1 роти №2 УПП в Луганській області молодшого лейтенанта поліції Карагозова Микити Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2112264 по справі про адміністративне правопорушення від 15 лютого 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Д.Ю. Луньова