Справа № 320/7232/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року № 320/7232/19

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Лисенко В.І.,

при секретарі судового засідання Лубянській Д.С.,

за участі:

представника позивача - Базика О.П.,

представника відповідача - Левчука О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови

керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02.12.2019 №165299.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02.12.2019 №165299, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 34000,00 грн. Позивач вказує на те, що відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю не дотримано процедури, яка встановлена для такого контролю, а тому, отримані у ході перевірки результати не можуть бути покладені в основу прийнятого рішення.

Відповідач адміністративний позов не визнав, подав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача марки Renault, номерний знак НОМЕР_1 , було встановлено, що навантаження на здвоєну ось становить 20,560 т, при допустимому нормативу - 16 т. На думку Державної служби України з безпеки на транспорті, спірна постанова є такою, що відповідає вимогам законодавства.

Ухвалою суду від 06.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

У судове засідання, призначене на 12.03.2020, прибули представник позивача та представник відповідача. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, представник відповідача проти позову заперечував, наполягав на відмову у його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 22.10.2019 інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, відповідно до направлення на перевірку №000149 від 18.10.2019, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Співробітниками Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, був зупинений транспортний засіб марки марки Renault, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки Renault, номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 .

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки Renault, номерний знак НОМЕР_1 , було встановлено, що навантаження на здвоєну вісь становить 20,560 т, при нормативно допустимому -16 т.

Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить довідка про результати зважування від 22.10.2019, час зважування 15:10 год.

У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, було складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0006395 від 22.10.2019.

Надалі, враховуючи те, що відповідно до акту проведення перевірки ОСОБА_1 виконував вантажні перевезення з перевищенням вагових обмежень на 28,5 %, заступником начальника Київського міжрегіонального управління Укртраснбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02.12.2019 №165299, якою відповідно до абзацу шістнадцятого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на позивача накладено штраф у розмірі 34000,00 грн.

Не погодившись із прийняттям постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд виходить з наступного.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 року (далі - Закон №2344-ІІІ).

За визначеннями, наведеними у статті 1 цього Закону, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту); внутрішні перевезення - перевезення пасажирів і вантажів між населеними пунктами, розташованими на території однієї держави; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка; міжнародні перевезення пасажирів і вантажів - перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

Отже, ОСОБА_1 є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".

Згідно з приписами статті 6 Закону №2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільні дороги" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

За визначенням, наведеним у підпункті 3 пункту 2 Порядку 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як убачається з матеріалів справи, під час проведення рейдової перевірки вказаний вище транспортний засіб пройшов зважування на ваговому комплексі, за результатами якого встановлено перевищення габаритних вагових параметрів ТЗ, а саме - повна маса ТЗ склала 27,68 т при допустимих 40 т. При цьому, навантаження на здвоєну вісь склала 20,56 т, при допустимих 11 т, що зафіксовано Актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0006395 від 22.10.2019 та довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.10.2019 №0013157.

Згідно довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.10.2019 №0013157, зважування відбулось окремо по напівосям кожної осі, і у подальшому ці показники додавалися.

Однак, зідно з пп.2 п.2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до п.9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від № 255 від 28.07.2016, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Тобто, зазначеним нормативним положенням чітко визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати саме поосьове зважування у русі транспортного засобу, а не у спосіб, який здійснювався на транспортному засобі позивача посадовими особами відповідача.

Натомість, у розрахунку №006395 від 22.10.2019 та у довідці відповідач зазначив, що одна вісь є здвоєною, тому визначення загальної маси автомобіля та навантаження на здвоєну вісь здійснив шляхом сумування осьових навантажень на кожну вісь, що є помилковим, так як при такій конструкції, для визначення навантаження на здвоєну вісь, дві осі повинні зважуватись разом.

Додатково суд наголошує, що загальна вага транспортного засобу під час відповідного зважування не перевищувала загального ліміту у 40 т, а становила 27,68 т, що не заперечується сторонами.

Також слід звернути увагу, що за приписами пунктів 12, 13 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинно утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Що стосується зважувального обладнання, яким проводився габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача та його справності, то, відповідно до пояснень представника відповідача такий здійснювався на вагах КП "Киевдорсервис".

Доводячи повірку засобу відповідно до статті 8 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", відповідачем надано Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П40М11205219, згідно якого, ваги автомобілі тензометричні "Лахта-У" СВ-80000А/18, зав №1017, виробник ООО "Метровес", власник КП "Киевдорсервис", відповідає вимогам ДСТУ EN45501:2016.

У той же час, зазначений документ, на переконання суду, не підтверджує факту, що зважування транспортного засобу марки Renault, номерний знак НОМЕР_2 проводилось Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки належною вимірювальною технікою, яка перебувала у робочому стані, оскільки відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами факт задіяння саме вказаного вимірювального засобу під час рейдової перевірки та здійснення зважування транспортного засобу позивача.

Окремо суд наголошує, що відсутність зазначення будь-яких ідентифікуючих реквізитів приладу, яким здійснювався габаритно-ваговий контроль процедурних документах рейдової перевірки, що викликає обґрунтовані сумніви у суду щодо здійснення заходів такого контролю вказаним вище приладом на який посилається відповідач.

До того ж, спростовуючи посилання позивача на відсутність будь-якого документу (чека, талона зважування, квитанції, тощо), на підставі якого було визначено вагу транспортних засобів та навантаження на осі, відповідач вказував на відсутність вимог законодавства щодо видання таких документів. Поряд із цим, у своєму відзиві відповідачем самостійно стверджено про те, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.10.2019 №0013157, була видана на підставі талону про зважування від 22.10.2019.

За таких обставин, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу ОСОБА_1 здійснено посадовими особами відповідача без дотримання вимог чинного законодавства.

При прийнятті рішення судом також взято до уваги, що відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26, 27 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Під час судового розгляду позивачем стверджувалось, що відповідач не повідомляв його про дату, час та місце розгляду справи, а про те, що він відбувся ОСОБА_1 дізнався лише після отримання постанови про застосування адміністартивно-господарського штрафу.

Досліджуючи дане питання, судом встановлено, що згідно відстеження поштового пересилання за трекінг номером 907, повідомлення про розгляд справи позивач отримав 12.12.2019, тобто дійсно після фактичного розгляду справи.

Водночас, суд негативно сприймає ту обставину, що призначаючи розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом на 26.11.2019, відповідач приймає оскаржуване рішення за результатами розгляду такої справи - 02.12.2019, що є неприпустимим.

Суд наголошує, що за своєю правовою природою, розгляд справи суб`єктом владних повноважень, передбачає ніщо інше, як прийняття ним відповідного рішення, що прямо передбачене Порядку №1567, який закріплює, що під час розгляду справи, за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Твердження відповідача про те, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю протягом двох місяців з дня його виявлення, у цьому контексті, є необґрунтованим. Суд звертає увагу, що встановлений законодавством строк для розгляду відповідачем справи, не дає йому право приймати рішення в іншу дату, ніж ту на яку призначений розгляд справи, оскільки законодавством ототожнюються ці дві події.

Надання двохмісячного строку суб`єкту владних повноважень - Державній службі України з безпеки на транспорті для розгляду справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом означає, що протягом вказаного строку має бути розглянуто таку справу у призначені дату, час та місце, шляхом прийняття рішення.

Отже, встановлені в ході судового розгляду обставини дають підстави дійти висновку, що оскаржена постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача, а відтак, позовні вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 26.12.2019 (а.с. 2).

Отже, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті .

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02.12.2019 №165299.

Сягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 17 березня 2020 р.