Справа № 360/5493/19
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5493/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Борзаниці С.В.

за участю секретаря судового засідання Кравцової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також - позивач), в інтересах якого звернувся представник позивача - адвокат Ткачук Олена Валеріївна, до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області (далі також - відповідач, Рубіжанське ОУПФУ), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського ОУПФУ від 30.07.2019 № 181 про відмову в призначенні пенсії позивачу згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Рубіжанське ОУПФУ призначити позивачу пенсію згідно з пунктом 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з дати звернення за призначенням пенсії, зарахувавши до пільгового стажу роботи Позивача за Списком № 1:

- періоду навчання у СПТУ-33 з 01.09.1989 по 14.06.1989 за спеціальністю електрослюсар підземний;

- періоду строкової військової служби в лавах Радянської армії з 19.06.1989 по 23.05.1991;

- періоду роботи з 08.08.1991 по 20.12.1993 у Шахтоуправлінні «Ворошиловське» Ровеньківського виробничого об`єднання з видобутку антрациту «Ровенькиантрацит» гірничим робітником підземним І розряду (з 08.08.1991 по 16.10.1991), машиністом підземних установок 2 розряду (з 17.10.1991 по 21.03.1993), гірничим робітником очисного вибою 5 розряду (з 22.03.1993 по 20.12.1993);

- періоду роботи з 21.12.1993 по 12.06.1995 в шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» підземним гірничим робітником очисного вибою 5 розряду;

- періодів роботи у відокремленому підрозділі «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК «Ровенькиантрацит» з 29.11.2013 по 30.11.2013, з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 19.05.2015 по 31.05.2015 підземним гірничим робітником очисного вибою; та із зарахуванням до стажу роботи за кожний рік роботи підземним гірничим робітником очисного вибою додатково 3 місяці за кожний відпрацьований рік на провідній професії.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач є тимчасово переміщеною особою та фактично проживає у АДРЕСА_1 .

04.07.2019 позивач звернувся до Рубіжанського ОУПФУ із заявою, зареєстрованою за № 881/275, про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Рішенням від 30.07.2019 № 181 позивачу відмовлено в призначенні пенсії згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до вказаного рішення Відповідачем зараховано до пільгового стажу позивача відповідно до пункту 2 статті 114 на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, наступні періоди роботи: з 27.05.2002 по 16.07.2007 - шахтоуправління «Ровеньківське»; з 24.07.2007 по 29.12.2011 та з 30.12.2011 по 31.03.2013 - відокремлений підрозділ шахта імені Космонавтів державного підприємства «Ровенькиантрацит»; з 01.04.2013 по 28.11.2013, з 01.12.2013 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 18.05.2015, з 01.06.2015 по 28.02.2017 - відокремлений підрозділ «Шахтоуправління Ровеньковське». До пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 08.08.1991 по 20.12.1993 в «Шахтоуправлінні Ровеньковське» та з 21.12.1993 по 12.06.1995 в шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського у зв`язку з відсутністю довідок, які уточнюють пільговий характер роботи, необхідних для визначення права на достроковий вихід на пенсію.

Таким чином, Відповідач вважає, що «...на момент звернення за призначенням пенсії, пільгового стажу, що дає право на пенсію відповідно до пункту 3 статті 114 та набутого дійсного страхового стажу у ОСОБА_1 немає. Загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 20 років 08 міс. 15 дн., пільговий стаж роботи за списком № 1 складає 14 років 01 міс. 15 дн. Отже, ОСОБА_1 матиме право на призначення пенсії згідно з пунктом 2 статті 114 Закону № 1058-ІV після досягнення 50 років та за наявності загального стажу роботи не менше 23 років, в період з 01.04.2020 по 31.03.2021, або за наявності загального стажу роботи не менше 23 років та 6 місяців, в період з 01.04.2021 по 31.03.2022».

Отже, з оскаржуваного рішення вбачається, що Відповідач відмовив Позивачу у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного пільгового стажу роботи.

Позивач не погоджується з тим, що за розрахунком відповідача його страхового та пільгового стажу роботи за списком № 1 та вважає неправомірним рішення пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог абзацу першого частини третьої статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому звернувся до суду з позовом.

Відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на таке (арк. спр. 68-76).

04.07.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою, зареєстрованою формі № 10 під № 881, та пакетом документів за призначення пенсії відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Заяву та документи прийнято 04.07.2019, про що свідчить копія розписки-повідомлення.

Під час звернення за призначенням пенсії позивач надала відповідачу такі документи: заяву про призначення/перерахунок пенсії від 04.07.2019; трудову книжку - НОМЕР_1 ; військовий квиток - НОМЕР_2 ; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання - НОМЕР_3 ; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт/посвідка - НОМЕР_4 ; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - № 917-15794.

Відповідно до розрахунку стажу загальний стаж позивача складає 20 років 08 місяців 15 днів, пільговий стаж складає 14 років 01 місяць 15 днів.

Рішенням відповідача від 30.07.2019 № 181 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі статті 114 Закону № 1058- IV. Прийняте рішення обґрунтовано відсутністю необхідного пільгового стажу (не менше 25 років) роботи згідно з пунктом 3 статті 114 Закону № 1058-IV, а також відсутністю необхідного загального стажу (у період з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 22 років та 6 місяців) та встановленого віку (50 років) для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 статті 114 Закону № 1058-IV з зазначених далі підстав.

Розглянувши надані позивачем документи, відповідачем зараховано до пільгового стажу, відповідно до пункту 2 статті 114 на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, наступні періоди роботи: з 27.05.2002 по 16.07.2007 - шахтоуправління «Ровеньківське»; з 24.07.2007 по 29.12.2011 та з 30.12.2011 по 31.03.2013 - відокремлений підрозділ шахта імені Космонавтів державного підприємства «Ровенькиантрацит»; з 01.04.2013 по 28.11.2013, з 01.12.2013 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 18.05.2015, з 01.06.2015 по 28.02.2017 - відокремлений підрозділ «Шахтоуправління Ровенковське».

До пільгового стажу не зараховано такі періоди роботи: з 08.08.1991 по 20.12.1993 в «Шахтоуправлінні Ровеньковське»; з 21.12.1993 по 12.06.1995 в шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського у зв`язку з відсутністю довідок, які уточнюють пільговий характер роботи, необхідних для визначення права на достроковий вихід на пенсію.

Відповідно до записів в трудовій книжці в період з 08.08.1991 по 20.12.1993 позивач працював в «Шахтоуправлінні Ровеньковське» на посаді гірничоробочим підземним 1 розряду з повним робочим днем під землею, машиністом підземних установок 2 розряду з повним робочим днем під землею, гірничоробочого очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею та з 21.12.1993 по 12.06.1995 в шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського на посаді гірничоробочого очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею.

При цьому, встановлено відсутність відповідних записів, що підтверджують зайнятість позивача повний робочий день на підземних роботах. Після 21.08.1992 записи у трудовій книжці не містять інформації про проведення атестації цих робочих місць, що унеможливлює зарахування цього стажу роботи до пільгового, який дає право на призначення пенсії за частиною третьою статті 114 Закону № 1058-ІV.

Трудова книжка позивача не містить повних реквізитів наказів, на підставі яких були внесені записи до трудової книжки за період з 08.08.1991 по 20.12.1993, з 21.12.1993 по 12.06.1995 та відомостей, що дають змогу встановити спеціальний стаж, необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема відомостей про результати атестації робочого місця.

Отже, в цьому випадку, подача додаткових документів, при зверненні за призначенням пенсії на пільгових умовах, є обов`язковою, оскільки в трудовій книжки інформація, яка підтверджує роботу під землею повний робочий день не зазначена.

Водночас, на підтвердження наявності пільгового стажу за Списком № 1 позивачем надані документи ТОВ ДТЕК Ровенькиантрацит, а саме: довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній без дат, без номеру та без кутового штампа підприємства за період роботи у ВП «Шахта Ворошиловградська» з 14.03.1989 по 16.06.1989; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній без дат, без номеру та без кутового штампа підприємства за період роботи у ВП «Шахта Ворошиловградська» з 08.08.1991 по 03.01.1993; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній без дат, без номеру та без кутового штампа підприємства за період роботи у ВП «Шахта Ворошиловградська» з 04.01.1993 по 20.12.1993; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній без дат, без номеру та без кутового штампа підприємства за період роботи у ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» з 20.12.1993 по 12.06.1995; довідку про заробітну плату для обчислення пенсії без дат, без номеру та без кутового штампа за період роботи у ВП «Шахта Ворошиловградська» з 09.1991 по 12.1993; довідку про заробітну плату для обчислення пенсії без дат, без номеру та без кутового штампа за період роботи у ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» з 12.1993 по 05.1995; копія первинного документа про нарахування заробітної плати за червень 1989 року; копія наказу «Про висновки атестації робочих місць за умовами праці» від 17.05.1995 за № 329 та перелік робочих місць, професій, посад, робітникам, яких підтверджено атестацію право на пільги та компенсації, в тому числі на пільгове пенсійне забезпечення по ВО «Ровенькиантрацит «Шахта «Ворошиловградська»; копія державної експертизи умов праці від 24.05.2006 за № 11/2175/-33 по ВП «Шахта Ворошиловградська»; копія історичної довідки ОП державного підприємства «Ровенькиантрацит».

Відповідно до Переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085, м. Ровеньки знаходяться на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у тому числі органи Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV, ст. 101 Закону № 1788-ХІІ, п. 4.2 Порядку 22-1 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або 9 особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Пунктом 3 статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268-VІІІ визначено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 з 01.12.2014, довідки з бюджетних установ, підприємств та організацій, що перебувають на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та не переміщені в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, не можуть підлягати до виконання.

Для перевірки достовірності видачі зазначених вище документів, неможливо здійснити проведення зустрічної перевірки та витребування виписки із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та врахувати вказані довідки, оскільки відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VІІ будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до листа головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 28.03.2017 № 3226/02-02, яким роз`яснено, що будь-які документи для призначення (перерахунку) пенсій (довідки, що підтверджують стаж робот, довідки, які уточнюють пільговий характер робіт за Списком № 1 та № 2, довідки про заробітну плату, завірені первинні документи, тощо), видані підприємствами, розташованими на непідконтрольній український владі території, які перереєстровані на контрольованій території, до робити не застосовувати.

При розгляді питань про призначення пенсій: загальний стаж робити визначається за записами трудової книжки (якщо не виникають сумніви) або за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК 5) згідно сплати страхових внесків; пільговий стаж обчислюється згідно відомостей по спец стажу індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК 5).

З урахуванням зазначеного, надані позивачем зазначених вище документів не є дійсними, не створюють правових наслідків і не можуть бути враховані при призначенні пенсії.

Щодо періодів роботи у відокремленому підрозділі «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК «Ровенькиантрацит» з 29.11.2013 по 30.11.2013, з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 19.05.2015 по 31.05.2015 підземним гірничим робітником очисного вибою.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (далі - ОК-5) ОСОБА_1 відокремлений підрозділ «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК «Ровенькиантрацит» (код страхувальника - 38542659) не звітував про облік його стажу як за працівника, який відноситься до окремих категорій осіб відповідно до законодавства за період з 29.11.2013 по 30.11.2013, з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 19.05.2015 по 31.05.2015. 12

Отже, у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про спеціальний трудовий стаж позивача за період роботи з 01.10.2014 по 30.04.2015 немає, що суперечить вимозі абз. 7 п. 20 Порядок № 637. Також цей період не зараховано до загального стажу, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Щодо періоду роботи з 29.11.2013 по 30.11.2013 (2 дні зараховано до загального стажу) не зараховано до спеціального стажу, оскільки відповідно до ОК-5 за листопад 2013 року підприємство звітувало по спеціальному стажу (ЗП3014А2) в кількості 28 днів, що зараховано до спеціального стажу по 28.11.2013.

Щодо періоду роботи з 19.05.2015 по 31.05.2015 в кількості 13 днів не зараховано ані до спеціального стажу, ані до загального стажу, оскільки відповідно до ОК-5 за травень 2015 року підприємство звітувало по спеціальному стажу за період з 01.05.2018 по 18.05.2015 в кількості 18 днів, що зараховано до спеціального стажу позивачу.

Проте в індивідуальних відомостях про застраховану особу по спеціальному стажу реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування міститься інформація за період роботи в ДКХ «РА» Ш/У Ровеньківське, ВП «Шахтоуправління «Ровеньківське» ДП «Ровенькиантрацит», відповідно до якої, до пільгового стажу роботи позивача зараховано період з 27.05.2002 по 16.07.2007 за Списком № 1, але цей період не зараховано до пільгового стажу роботи, як працівнику провідних професій (за умови зайнятості на таких роботах 20 років). За період з 27.05.2002 по 16.07.2007 в індивідуальних відомостях про застраховану особу міститься код підстави пільгового стажу (ЗПЗ013АІ), що відноситься до ст. 13 Закону № 1788-ХІІ та дає право на зарахування стажу за Списком № 1. Для того, щоб зарахувати зазначений період стажем роботи, як працівнику провідних професій необхідно, щоб в індивідуальних відомостях про застраховану особу зазначено код підстави пільгового стажу за ст. 14 Закону № 1788-ХІІ (ЗПЗ014А2).

Станом на 04.07.2019 (дата звернення) загальний стаж позивача складає 20 років 08 місяців 15 днів, у тому числі стаж роботи на пільгових умовах 14 років 01 місяців 15 днів, а саме: стаж роботи за період з 27.05.2002 по 16.07.2007 що відноситься до статті 13 Закону № 1788-ХІІ та дає право на зарахування стажу за Списком № 1; стаж роботи за період з 24.07.2007 по 28.11.2013, з 01.12.2013 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 18.05.2015, з 01.06.2015 по 28.02.2017, що відноситься до статті 14 Закону № 1788-ХІІ та дає право на зарахування як працівнику провідних професій (не менше 20 років) - складає 8 років 11 місяців 24 днів.

Отже, за наявним пільговим стажем 14 років 01 місяців 15 днів право на призначення відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 незалежно від віку позивачу не має (необхідно 20 років роботи суто на провідних професій або 25 років пільгового стажу, якщо працівники не відпрацювали повного стажу роботи на провідних професій, але з них не менше 10 років).

Згідно з розрахунком стажу відповідача застосувати підвищуючий коефіцієнт 3 немає правових підстав, оскільки стаж роботи позивача який зараховано відповідачем на провідних професіях складає 8 років 11 місяців 24, що значно менше 10 років.

Щодо періоду навчання у СПТУ-33 з 01.09.1989 по 14.06.1989 за спеціальністю електрослюсар підземний та періоду строкової військової служби в лавах Радянської армії з 19.06.1989 по 23.05.1991.

Оскільки, відсутні підстави для віднесення періоди роботи позивача в «Шахтоуправлінні Ровеньковське» з 08.08.1991 по 20.12.1993, та в шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського з 21.12.1993 по 12.06.1995 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно відсутні підстави для віднесення до такого стажу й періоду навчання позивача в СПТУ-33 та його строкової військової служби.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком згідно з п. 3 ст. 114 Закону № 1058 з дати звернення за призначенням пенсії, зарахувавши до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1.

Відповідно до пунктів 1.1 та 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №566/11846 (далі - Порядок № 22-1) управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі є органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи зазначене вище, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Щодо стягнення з відповідача судових витрати за рахунок бюджетних асигнувань Відповідно до частини першої статті 73 Закону № 1058-ІV, кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних виплат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; - формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Згідно з частиною другою статті 73 Закону № 1058-ІV забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Відповідач не має можливості сплатити судовий збір у зв`язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету.

Таким чином, вважає вимоги позивача безпідставним, такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Представником позивача надані додаткові пояснення (арк. спр. 121-123), в яких зазначено таке.

Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу періодів роботи з 08.08.1991 по 20.12.1993 у ВП Шахта «Ворошиловська» «Шахтоуправління Ровенковське» виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» та з 21.12.1993 по 12.06.1995 в шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит».

Як на підставу не зарахування вказаних періодів до пільгового стажу роботи позивача Відповідач у відзиві посилається на встановлену заборону для врахування довідок, виданих підприємствами, розташованими на непідконтрольній українській владі території.

Але, відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що фактичні обставини справи мають оцінюватися з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Враховуючи викладене, у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Крім того, відсутність у відповідача здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.08.2018 у справі № 175/4336/16-а.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової непрацездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальних захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Тож, на думку позивача, відповідач протиправно не прийняв до уваги інформацію, що міститься у наданих ним довідках про підтвердження пільгового стажу роботи, а також наказах про проведення атестації робочих місць. Крім того, записи у трудовій книжці про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

Відповідно, вказані періоди роботи підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу періоду навчання в СПТУ № 33 за професією електрослюсар підземний з 01.09.1989 по 14.06.1989 та військової служби з 19.06.1989 по 23.05.1991.

Слід зазначити, що з огляду на твердження відповідача, викладені у відзиві (арк. відзиви 15, арк.спр. 75), зазначені періоди навчання та строкової служби не були зараховані до пільгового стажу саме з причини того, що відповідач не зарахував до пільгового стажу роботи періоди роботи позивача в Шахтоуправлінні Ровеньковське з 08.08.1991 по 20.12.1993 та в шахтоуправлінні ім.. Ж.Е. Дзержинського з 21.12.1993 по 12.06.1995.

Тож, на думку позивача, у зв`язку з протиправним не зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 08.08.1991 по 20.12.1993 у ВП Шахта «Ворошиловська» «Шахтоуправління Ровеньковське» виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» та з 21.12.1993 по 12.06.1995 в шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит», обґрунтування якого викладено у п.1 цих пояснень, відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача і періоди навчання та строкової військової служби.

Щодо неврахування відповідачем при обрахуванні пільгового стажу роботи позивача Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як зазначено у відзиві відповідача (арк..відзиву 14, арк..спр. 74, зворотня сторінка), за підрахунками відповідача стаж роботи позивача на провідних професіях складає 8 років 11 місяців 24 дні.

Але, вказаний стаж також обрахований без врахування періодів роботи позивача з 08.08.1991 по 20.12.1993 у Шахтоуправлінні «Ворошиловське» Ровенківського виробничого обєднання з видобутку антрациту «Ровенькиантрацит» гірничим робітником підземним І розряду (з 08.08.1991 по 16.10.1991), машиністом підземних установок 2 розряду (з 17.10.1991 по 21.03.1993), гірничим робітником очисного вибою 5 розряду (з 22.03.1993 по 20.12.1993) та періоду роботи з 21.12.1993 по 12.06.1995 в шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» підземним гірничим робітником очисного вибою 5 розряду.

З огляду на дані відзиву, застосування Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 при обрахуванні пільгового стажу роботи осіб відповідачем не заперечується.

Основною умовою для взаємозаліку трудового стажу відповідно до роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 № 8 є наявність 10- річного стажу роботи в провідних професіях, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, за умови зарахування до пільгового стажу роботи зазначених періодів, з яких періоди роботи Шахтоуправлінні «Ворошиловське» з 22.03.1993 по 20.12.1993 гірничим робітником очисного вибою 5 розряду та в шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» підземним гірничим робітником очисного вибою 5 розряду з 21.12.1993 по 12.06.1995 відносяться до провідних професій, стаж роботи позивача в провідних професіях буде складати більше 10 років.

Відповідно до відповіді відповідача від 18.02.2020 № 2801/03-1 на адвокатський запит, відповідач підтвердив наявність підстав для зарахування до кожного повного року роботи позивача на провідних професіях додаткових 3 місяців за умови підтвердження вказаного пільгового стажу.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (арк. спр. 76, 135).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для її усунення (арк. спр. 43).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11.02.2020 (арк. спр. 62-63).

11.02.2020 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено, судове засідання призначено на 26.02.2020 (арк. спр. 116).

26.02.2020 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено, судове засідання призначено на 10.03.2020 (арк. спр. 128).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , про що свідчить довідка від 16.08.2018 № 917-15794 (арк. спр. 14).

04.07.2019 позивач звернувся до Рубіжанського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (арк. спр. 21, 86), до якої було додано: трудову книжку - НОМЕР_1 ; військовий квиток - НОМЕР_2 ; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання - НОМЕР_3 ; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт/посвідка - НОМЕР_4 ; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - № 917-15794.

Відповідно до рішення Рубіжанського ОУПФУ від 30.07.2019 № 181 позивачу відмовлено в призначенні пенсії з 04.07.2019 за віком згідно з пунктом 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне-пенсійне страхування» (арк. спр. 16, 96).

У рішенні також зазначено, що управлінням зараховано до пільгового стажу, відповідно до пункту 2 статті 114 на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, наступні періоди роботи:

1) з 27.05.2002 по 16.07.2007 - шахтоуправління «Ровеньківське»,

2) з 24.07.2007 по 29.12.2011 та з 30.12.2011-31.03.2013 - відокремлений підрозділ шахта імені Космонавтів державного підприємства;«Ровенькиантрацит»,

3) з 01.04.2013 по 28.11.2013, з 01.12.2013 по 3(ХШ.2014, з 01.05.2015 по 18.05.2015, з 01.06.2015 по 28.02.2017 - відокремлений підрозділ «Шахтоуправління Ровенковське».

До пільгового стажу не зараховано періоди робота з 08.08.1991 по 20.12.1993 в «Шахтоуправлінні Ровеньковське» та з 21.12.1993 по 12.06.1995 в шахтоуправлінні ім. Ф. Е. Дзержинського у зв`язку з відсутністю довідок, які уточнюють пільговий характер роботи, необхідних для визначення права на достроковий вихід на пенсію.

Управлінням встановлено, що на момент звернення за призначенням пенсії пільгового стажу, що дає право на пенсію відповідно до пункту 3 статті 114, та набутого дійсного страхового стажу у ОСОБА_1 немає. Загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 20 років 08 міс. 15 дн., пільговий стаж роботи за списком 1 складає 14 років 01 міс. 15 дн. Отже, ОСОБА_1 матиме право на призначення пенсії згідно з пунктом 2 статті 114 Закону № 1058-ІV після досягнення 50 років та за наявності загального стажу роботи не менше 23 років, в період з 01.04.2020 по 31.03.2021, або за наявності загального стажу роботи не менше 23 роки та 6 місяців, в період з 01.04.2021 по 31.03.2022.

Трудова книжка НОМЕР_5 від 14.06.1989 містить наступні записи ОСОБА_1 : 01.09.1989 - 14.06.1989 - навчався в СПТУ - 33 за професією електрослюсар підземний;

Шахтоуправління «Ворошиловське» Ровеньківського виробничого об`єднання з видобутку антрациту «Ровенькиантрацит»: 14.06.1989 - електрослюсар підземний III розряду з повним робочим днем під землею; 16.06.1989 - звільнений у зв`язку з призовом на військову службу за п.3 ст. 36 КЗпП УРСР; 19.06.1989 - 23.05.1991 - служба у лавах Радянської армії; 08.08.1991 - гірничий робітник підземний 1-го розряду з повним робочим днем під землею; 17.10.1991 - переведений машиністом підземних установок 2-го розряду з повним робочим днем під землею; 04.01.1993-17.03.1993 - навчання за професією гірничий робітник очисного вибою 5-го розряду; 22.03.1993 - гірничий робітник очисного вибою 5-го розряду з повним робочим днем під землею (провідна професія); 20.12.1993 - переведений до ШУ ім. Дзержинського у зв`язку із закриттям шахти № 54;

Шахтоуправління ім. Ф.Е. Дзержинського ВО «Ровенькиантрацит»: 20.12.1993 - підземний гірничий робітник очисного вибою 5-го розряду з повним робочим днем під землею (провідна професія); 12.06.1995 - звільнений за власним бажанням;

ДВАТ Шахтоуправління «Ровеньковське»: 27.05.2002 - гірничий робітник очисного вибою 5-го розряду на добичній ділянці № 4 (провідна професія); 16.07.2007 - звільнений за власним бажанням;

Відокремлений підрозділ № 1 «Шахта імені Космонавтів ДП «Ровенькиантрацит»: 24.07.2007 - підземний гірничий робітник очисного вибою з повним робочим днем під землею (провідна професія); 29.12.2011 - звільнений за переведенням до відокремленого підрозділу «Шахта імені Космонавтів» ТОВ «ДТЕК «Ровенькиантрацит»;

Відокремлений підрозділ «Шахта імені Космонавтів» ТОВ «ДТЕК «Ровенькиантрацит»: 30.12.2011 - підземний гірничий робітник очисного вибою з повним робочим днем під землею (провідна професія); 01.04.2013 - робота продовжена у відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Ровеньковське» ТОВ «ДТЕК «Ровенькиантрацит»; 21.03.2017 - звільнений за власним бажанням, що також підтверджується записами у військовому квитку НОМЕР_2 та дипломі про навчання НОМЕР_3 (арк. спр. 18-19, 100-104, 106-107).

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).

В силу пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються, у тому числі, пенсія за віком (пункт 1 частини першої статті 9 Закону №1058).

Згідно з частиною третьою статті 114 Закону №1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Статтею 26 Закону №1058 визначені умови призначення пенсії за віком.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Тобто, Законом №1058 передбачено, що як для призначення, так і для перерахунку пенсії особа повинна звернутися із відповідною заявою та необхідними документами особисто або через представника до територіального органу Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі також - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі також - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

В силу пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, «письмово повідомляє заявника» про те, які документи «необхідно подати» додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац третій пункту 1.7 розділу І Порядку).

Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком, серед інших, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі також - Порядок № 637).

Абзацом другим пункту 1 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Абзацом першим пункту 17 Порядку № 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

В свою чергу, пункт 18 Порядку № 637 передбачає, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що саме «орган, що призначає пенсію», надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 також визначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Натомість, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного прийняття та розгляду документів щодо призначення пенсії позивачу.

З урахуванням положень пункту 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 саме відповідач як орган, що призначає пенсію, повинен спочатку всебічно, повно і об`єктивно розглянути усі подані документи, на підставі пункту 3.3. розділу ІІІ вказаного Порядку надати необхідні роз`яснення, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач належним чином не оцінював подані позивачем документи, не надавав необхідних фахових роз`яснень (порушення п. 3 Порядку № 637), не пропонував в рамках наданих повноважень (пункт 3.3. Порядку № 22-1) можливість виклику до пенсійного органу свідків (пункти 17, 18 Порядку № 637).

Натомість, судом встановлено, що трудова книжка позивача має необхідні дані за спірні періоди, які свідчать про роботу позивача за Списком № 1, а саме: періоду навчання у СПТУ-33 з 01.09.1989 по 14.06.1989 за спеціальністю електрослюсар підземний; періоду строкової військової служби в лавах Радянської армії з 19.06.1989 по 23.05.1991; періоду роботи з 08.08.1991 по 20.12.1993 у Шахтоуправлінні «Ворошиловське» Ровеньківського виробничого об`єднання з видобутку антрациту «Ровенькиантрацит» гірничим робітником підземним І розряду (з 08.08.1991 по 16.10.1991), машиністом підземних установок 2 розряду (з 17.10.1991 по 21.03.1993), гірничим робітником очисного вибою 5 розряду (з 22.03.1993 по 20.12.1993); періоду роботи з 21.12.1993 по 12.06.1995 в шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» підземним гірничим робітником очисного вибою 5 розряду; періодів роботи у відокремленому підрозділі «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК «Ровенькиантрацит» з 29.11.2013 по 30.11.2013, з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 19.05.2015 по 31.05.2015 підземним гірничим робітником очисного вибою.

Відповідачем не зазначено, а судом не виявлено доказів тому, що спірні записи в трудовій книжці позивача можна визнати такими, які зроблені з порушенням визначеної процедури.

При цьому згідно законодавства, яке діяло станом на час внесення відповідних записів в трудову книжку позивача, проведення атестації робочих місць та внесення відповідних записів у трудову книжку працівника відносилося до повноважень та обов`язків роботодавця, а не позивача.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Щодо способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Статтею 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд, серед іншого, може прийняти рішення про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне обрати такий спосіб захисту порушеного права як прийняття рішення про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 04.07.2019 про призначення пенсії за віком з урахуванням положень Порядку № 22-1 та Порядку № 637.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень .

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зазначені норми процесуального законодавства спростовують позицію відповідача стосовно того, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії, а також у питаннях зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, тобто дискреційними.

Суд не втручається до таких повноважень і не підміняє собою територіальний орган Пенсійного фонду, оскільки на підставі норм КАС України перевіряє законність вчинення дії пенсійним органом стосовно розгляду заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію на підставі наданих документів не підлягають задоволенню внаслідок передчасності їх заявлення.

Стосовно наданих позивачем довідок ТОВ ДТЕК Ровенькиантрацит на підтвердження наявності пільгового стажу за Списком № 1, а саме: довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній без дат, без номеру та без кутового штампа підприємства за період роботи у ВП «Шахта Ворошиловградська» з 14.03.1989 по 16.06.1989; довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній без дат, без номеру та без кутового штампа підприємства за період роботи у ВП «Шахта Ворошиловградська» з 08.08.1991 по 03.01.1993; довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній без дат, без номеру та без кутового штампа підприємства за період роботи у ВП «Шахта Ворошиловградська» з 04.01.1993 по 20.12.1993; довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній без дат, без номеру та без кутового штампа підприємства за період роботи у ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» з 20.12.1993 по 12.06.1995; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії без дат, без номеру та без кутового штампа за період роботи у ВП «Шахта Ворошиловградська» з 09.1991 по 12.1993; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії без дат, без номеру та без кутового штампа за період роботи у ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» з 12.1993 по 05.1995; копії первинного документа про нарахування заробітної плати за червень 1989 року; копії наказу «Про висновки атестації робочих місць за умовами праці» від 17.05.1995 за № 329 та перелік робочих місць, професій, посад, робітникам, яких підтверджено атестацію право на пільги та компенсації, в тому числі на пільгове пенсійне забезпечення по ВО «Ровенькиантрацит «Шахта «Ворошиловградська»; копія державної експертизи умов праці від 24.05.2006 за № 11/2175/-33 по ВП «Шахта Ворошиловградська»; копія історичної довідки ОП державного підприємства «Ровенькиантрацит», які відповідач не визнав дійсними (арк. спр. 22-35, 93-95, 109-111), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005р. №22-1, визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України».

Статтею 1 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 05/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у який у розділі Луганська область зазначене м. Ровеньки.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 № 79-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено м. Ровеньки.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів». Так, у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах Кіпр проти Туреччини» ( Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» ( Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92).

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зауважив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]".

Україною, відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII та постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.

Згідно з частиною другою та частиною третьою статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки зазначений вище копій довідок та наказів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією м. Ровеньки, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації його права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Таким чином, суд вважає, що наявні підстави для зарахування до страхового стажу на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 періодів, які підтверджені записами його трудової книжки та відповідними довідками, наявними в пенсійній справі.

Як наслідок, в наявності підстави для визнання протиправним та скасування судом рішення відповідача від 30.07.2019 № 181 про відмову позивачу в призначенні з 04.07.2019 за віком згідно з пунктом 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».

Пунктом 5 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 № 1931-ХIІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України. Згідно пункту 6 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 № 1931-XII, Міністерство соціального забезпечення України видало роз`яснення від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно цього роз`яснення, працівникам, які працювали на підземних роботах (працівники провідних професій - робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин) більше 10 років, зараховували при розрахунку стажу додатково 3 місяці за кожний відпрацьований рік на провідній професії.

Відповідно до діючого законодавства України, згідно розділу 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 17.11.2005 № 3108-IV, абзац 5 і 6 пункту 2 та пункт 5 постанови Верховної Ради від 06.12.1991 № 1931 -XII визначено таким, що втратило чинність». З урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII право та порядок призначення пенсій на пільгових умовах працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії визначаються відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відтак, Міністерство соціального забезпечення України втратило право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 17.11.2005.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон, або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, відповідач в силу приписів статті 58 Конституції України з урахуванням тих обставин, що з 06.12.1991 по 17.11.2005 Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України, повинен розрахувати відповідний пільговий стаж позивача та в залежності від отриманих розрахунків застосувати або не застосувати відповідні Роз`яснення від 20.01.1992 № 8.

Однак таких дій відповідачем вчинено не було, що свідчить про неповноту з`ясування обставин щодо визначення пільгового стажу позивача.

Також в рішенні відповідача від 30.07.2019 № 181 зовсім не надана оцінка періоду перебування позивача на строковій військовій службі в лавах Радянської армії з 19.06.1989 по 23.05.1991, що також підлягає дослідженню відповідачем та надання відповідної оцінки вказаному періоду на предмет можливого зарахування до пільгового стажу.

Позиція відповідача стосовно вимоги позивача стягнути за рахунок асигнувань Рубіжанського ОУПФУ сплаченого позивачем судового збору та відсутність, на його думку, правових підстав для такого стягнення з урахуванням положень частин першої та другої статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є хибною з огляду на таке.

Судовий збір є видом судових витрат, питання розподілу якого врегульовано главою 8 Кодексу адміністративного судочинства України та нормами Закону України «Про судовий збір». Питання стягнення судового збору не є позовними вимогами, а в обов`язковому порядку вирішується судом при вирішенні справи по суті.

Як наслідок, посилання відповідача на положення статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при вирішенні питання про розподіл судового збору є безпідставним.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Станом на 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1921,00 грн. Тобто, за одну вимогу немайнового характеру фізична особа мала сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн (арк. спр. 12).

Оскільки у даній справі позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, лише з коригуванням обраного позивачем способу захисту порушеного права, відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 30.07.2019 № 181 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 04.07.2019 щодо зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 1: період навчання у СПТУ-33 з 01.09.1989 по 14.06.1989 за спеціальністю електрослюсар підземний; період строкової військової служби в лавах Радянської армії з 19.06.1989 по 23.05.1991; період роботи з 08.08.1991 по 20.12.1993 у Шахтоуправлінні «Ворошиловське» Ровеньківського виробничого об`єднання з видобутку антрациту «Ровенькиантрацит» гірничим робітником підземним І розряду (з 08.08.1991 по 16.10.1991), машиністом підземних установок 2 розряду (з 17.10.1991 по 21.03.1993), гірничим робітником очисного вибою 5 розряду (з 22.03.1993 по 20.12.1993); період роботи з 21.12.1993 по 12.06.1995 в шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» підземним гірничим робітником очисного вибою 5 розряду; періодів роботи у відокремленому підрозділі «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК «Ровенькиантрацит» з 29.11.2013 по 30.11.2013, з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 19.05.2015 по 31.05.2015 підземним гірничим робітником очисного вибою, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41245565, місцезнаходження: 93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, буд. 35 А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 16 березня 2020 року.

Суддя С.В. Борзаниця