Справа № 580/2553/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2553/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
Суддя-доповідач: Л.В. Губська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась суду з даним позовом в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо переведення (поновлення) з 01.10.2017 пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунку її розміру з 01.10.2017 та 01.03.2019 за матеріалами пенсійної справи з урахуванням страхового стажу 41 рік 7 місяців 9 днів (коефіцієнт 0,41583) та збільшенням пенсії за понаднормовий стаж на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, тобто на 26% заробітку;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо призначення їй з 28.05.2019 пенсії за віком згідно з Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016-2018 року, та збільшенням пенсії за понаднормовий стаж на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, тобто на 26% заробітку;

- зобов`язати відповідача поновити з 01.10.2017 пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно з Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахувати її розмір з 01.10.2017 та з 01.03.2019 за матеріалами пенсійної справи з урахуванням страхового стажу 41 рік 7 місяців 9 днів (коефіцієнт 0,41583) та із збільшенням пенсії за понаднормовий стаж на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, тобто на 26% заробітку;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати їй з 28.05.2019 пенсію за віком згідно з Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016-2018 роки, із збільшенням пенсії за понаднормовий стаж на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, тобто на 26% заробітку;

- доплатити недоотриману пенсію з урахуванням виплачених сум та нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо не проведення автоматичного перерахунку (індексації) пенсії на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.10.2017 та з 01.03.3019 мотивуючи свої дії тим, що розмір пенсії, яку вона отримує, є більшим, ніж розмір пенсії після такого переведення. При цьому, при проведенні перерахунку з 01.10.2017 пенсійний орган, на думку позивача, неправильно обрахував розмір її пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки не врахував допрацьований після переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» стаж роботи та не врахував підвищення на 1% заробітку за роботу понад 15 років, передбачений ч. 2 ст. 27 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також посилається на ту обставину, що при переведенні її на пенсію за віком за заявою від 28.05.2019 відповідач протиправно не застосував ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає застосування показника середньої заробітної плати за три роки перед зверненням за пенсією як особи, яка після призначення пенсії по інвалідності працювала та набула не менш як 24 місяці страхового стажу та вперше звернулась за пенсією за віком згідно з цим Законом. Також, відповідач, при обчисленні нового розміру пенсії не врахував пільг щодо понаднормового стажу та не застосував показника середньої заробітної плати по Україні за 2016-2018 роки, чим порушив право позивача, передбачене абзацом 3 частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» як особи, яка після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула більше 24 місяців страхового стажу та вперше звернулась за пенсією за віком.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено, при цьому, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів перед суду правомірність своїх дій.

Не погодившись з таким рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні тим, що містяться в позовній заяві. Додатково апелянт зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що відповідач діяв правомірно станом на час перерахунку пенсії у зв`язку з ї звільненням з 16.10.2015, не врахував, що предметом позову є правомірність дій пенсійного органу саме станом на 01.10.2017 та 01.03.2019.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Черкаської області та з 26.12.2001 їй була призначена пенсія як особі з інвалідністю 2 групи загального захворювання із заробітної плати, визначеної відповідно до ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 12 місяців роботи на території забруднення, розрахунок якої проведено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

17.01.2002 ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

28.01.2001 у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, пов`язаної з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих факторів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС до пенсії державного службовця їй встановлено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 49, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 01.04.2003, після встановлення 3 групи інвалідності, пов`язаної з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих факторів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, ОСОБА_1 була відновлена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка у зв`язку з введенням в дію Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» була перерахована відповідно до норм цього Закону.

За заявою від 01.01.2006 її було переведена на пенсію по інвалідності 3 групи в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За заявою від 16.12.2006 була переведена на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» при загальному страховому стажі 32 роки 7 місяців 13 днів. Розрахунок пенсії проведено із заробітної плати працюючого державного службовця станом на 15.12.2006.

Після переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» вона продовжувала працювати та 19.10.2015 подала відповідачу заяву про звільнення з роботи з 17.10.2015.

У зв`язку з реформуванням пенсійної системи України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01.10.2017 відповідач обчислив розмір пенсії ОСОБА_1 за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та за матеріалами пенсійної справи із загального страхового стажу 32 роки 7 місяців 23 дні, коєфіцієнт стажу 0,32583 та заробітної плати, визначеної за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 та з 01.07.2000 по 30.11.2006, розмір якої склав 2 738,10 грн і був меншим, ніж розмір пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 01.06.2019 ОСОБА_1 на підставі особистої заяви від 28.05.2019, було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням загального стажу роботи 41 рік 7 місяців 9 днів (коефіцієнт 0,41583); середньомісячний заробіток 8 653, 31 грн, коефіцієнт 1,96472). Після проведеного перерахунку розмір пенсії склав 4 083, 50 грн.

Вважаючи, що переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» здійснено з порушеннями законодавства, ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою від 18.06.2019, у відповідь на яку пенсійний орган надав відповідь листом від 12.07.2019 № 269/Ч-10, з якої вбачається, що запропонований нею розрахунок пенсії застосовувати недоцільно, оскільки розмір пенсії буде нижчий за той, який вона отримує натепер.

Вважаючи свої права порушеними, внаслідок протиправних дій відповідача, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправності, що свідчить про те, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Проте колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Пункт 13 Перехідних положень Закону № 1058-IV (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України та цього Закону, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, зі змісту вищенаведених правових норм можна дійти висновку про те, що цією нормою надано право особі обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Крім того, ч. 3 цієї статті передбачає, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону № 1058-IV і цього Закону.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 відсотків заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, законодавчо визначені пільгові умови та порядок обчислення стажу роботи, який надає право для отримання пенсії (ст. 55, ст. 56 Закону № 796-XII).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що починаючи з 01 січня 2004 року із впровадженням в Україні пенсійної реформи, призначення та перерахунок трудових пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції є неможливим лише на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без врахування положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому застосування окремих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року не є перешкодою до застосування при обрахунку пенсії вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказаній категорії осіб.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону № 796-XII перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік, але не вище 75 відсотків заробітку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має статус потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, отже на підставі ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII вона має право на пенсію в повному розмірі як особа, віднесена до 1 категорії, з подальшим обчисленням надбавки за понаднормовий стаж до пенсії 1% за кожний рік роботи понад установлений стаж 15 років, але не вище за 75% заробітку.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що спірними правовідносинами у цій справі є відмова відповідача здійснювати розрахунок надбавки за понаднормативний стаж ОСОБА_1 , із застосуванням ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII виходячи із заробітку, з якого обчислюється пенсія.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.10.2017 пенсія їй обчислена із загального страхового стажу 32 роки 7 місяців 23 дні, коефіцієнт стажу 0,32583 та заробітної плати, визначеної за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 та з 01.07.2000 по 30.11.2006 та складає 2 738, 10 грн.

При цьому, ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII передбачає, що пенсія жінкам збільшується на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку. Таким чином, розмір надбавки за понаднормативний стаж обчислюється виключно із заробітної плати, яка враховується при визначенні розміру пенсійної виплати.

Колегія суддів звертає увагу, що наданими сторонами розпорядженнями про перерахунок пенсії та відомостями із підсистеми призначення та виплати пенсії стверджується, що середньомісячний заробіток для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 становив: з 01 жовтня 2017 року - 3 764, 40 грн, з 01 березня 2019 року - 3 162, 50 грн.

Таким чином, можна дійти висновку, що надбавка за понаднормативний стаж, всупереч ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII не обчислюється відповідачем виходячи із середньомісячної заробітної плати, з якої визначено розмір пенсійної виплати станом на 01 жовтня 2017 року та, відповідно, станом на 01 березня 2019 року.

Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною відмови та зобов`язання відповідача поновити пенсію ОСОБА_1 по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно з Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахувавши її розмір за матеріалами пенсійної справи з урахуванням страхового стажу 41 рік 7 місяців 9 днів (коефіцієнт 0,41583) та із збільшенням пенсії за понаднормовий стаж на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, тобто на 26% заробітку.

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми КАСУ щодо строків звернення до суду з цим позовом, при цьому, враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 20.02.2018 у справі № 757/12134/14-а та від 18.09.2018 у справі № 199/5647/17.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 01 грудня 2004 року № 1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Колегія суддів звертає увагу, що, за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла (повинна була) дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, позовна заява подана до суду 14.08.2019, що підтверджується відбитком поштового штампа на першому аркуші позову, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду позов підлягає задоволенню з 14.02.2019, в той час, як позовні вимоги за період з 01 жовтня 2017 року до 13 лютого 2019 року слід залишити без розгляду.

Поряд із цим, як вже зазначалось, згідно з ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

У зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII виключено ч. 1 ст. 42 Закон № 1058-IV, а ч. 2 цієї ж статті викладено в такій редакції: «Для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини».

З урахуванням наведеного, з 11.10.2017 підвищується розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством до дня її призначення в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV в редакції, яка набрала чинності з 11.10.2017 згідно з Законом № 2148-VIII, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Таким чином, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розрахункова величина і порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в п. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ, як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Тобто, перерахунок пенсії позивача має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок і 20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №560/675/17 (К/9901/684/17).

Згідно абз. 3 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Отже, положеннями цієї статті регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас, у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Як свідчать матеріали справи, на час подання заяви від 28.05.2019, ОСОБА_1 перебувала на пенсії за віком відповідно до Закону України № 3723-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV вона звернулась вперше 28 травня 2019 року .

Згідно з п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15) та висловили правову позицію стосовно того, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV. Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.

Наведене дає підстави для висновку про протиправність дій відповідача щодо застосування в спірних правовідносинах норм ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV. Позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року в справі № 639/2751/17.

Разом з цим, відповідач визначав позивачу доплату за понаднормативний стаж та згідно матеріалів пенсійної справи страховий стаж становить 41 рік 7 місяців 9 днів, чим підтвердив право позивача на виплату за п. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-IV, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

З заявою про перерахунок пенсії позивачка звернулась 28.05.2019, а тому такий перерахунок слід проводити з 01.06.2018, а не як вважала ОСОБА_1 , з дати звернення.

Отже, ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії із збільшенням пенсії за понаднормовий стаж на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, тобто на 26% заробітку, згідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.06.2019 з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016-2018 роки.

Частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Приписами ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Тобто, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати особі передбаченої ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (в нашому випадку територіальним управлінням Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Стосовно позовних вимог в частині виплати позивачці компенсації втрати частини доходів, колегія суддів вважає їх передчасними, оскільки відповідно до ст. 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушене відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні усіх обставин справи, при цьому, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, тому воно підлягає скасуванню із постановленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року - скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо переведення (поновлення) з 14.02.2019 пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунку її розміру з 14.02.2019 та 01.03.2019 за матеріалами пенсійної справи з урахуванням страхового стажу 41 рік 7 місяців 9 днів (коефіцієнт 0,41583) та збільшенням пенсії за понаднормовий стаж на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, тобто на 26% заробітку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Черкаської області поновити з 14.02.2019 ОСОБА_1 виплату пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно з Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахувати її розмір з 14.02.2019 та з 01.03.2019 за матеріалами пенсійної справи з урахуванням страхового стажу 41 рік 7 місяців 9 днів (коефіцієнт 0,41583) із збільшенням пенсії за понаднормовий стаж на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, тобто на 26% заробітку та виплачувати з урахуванням вже виплачених сум.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо призначення ОСОБА_1 з 01.06.2019 пенсії за віком згідно з Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016-2018 року, та збільшенням пенсії за понаднормовий стаж на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, тобто на 26% заробітку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Черкаської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 01.06.2019 пенсію за віком згідно з Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016-2018 роки, із збільшенням пенсії за понаднормовий стаж на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, тобто на 26% заробітку з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 01 жовтня 2017 року по 13 лютого 2019 року - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

А.Г. Степанюк