Справа № 640/25118/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року м. Київ №640/25118/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (АДРЕСА: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови генерал-лейтенанту ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті з 01.09.2019 пенсії за вислугу років у розмірі 100 % грошового забезпечення, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за посадою директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України з урахуванням у складі грошового забезпечення посадового окладу (58 тарифний розряд) у сумі 9 870,00 грн., окладу за військовим званням «генерал-лейтенант» у сумі 1 620,00 грн., надбавки за вислугу років (50% від ПО+ОВЗ) - 5 745,00 грн., надбавки за особливості проходження служби (100% від ПО+ОВЗ+НВР, рішення МОУ від 29.08.2019р. № 1685/з/131) - 17 235,00 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (20% від ПО) - 1 974,00 грн., доплати за науковий ступінь доктора наук (10% від ПО) - 987,00 грн., надбавки за почесне звання «заслужений» (10% від ПО) - 987,00 грн., премії (101% від ПО рішення МОУ від 29.08.2019р. № 1685/з/131) - 9 968,70 грн. без обмеження пенсії максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.09.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років генерал-лейтенанту ОСОБА_1 у розмірі 100 % грошового забезпечення, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з розміру грошового забезпечення за посадою директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України, з урахуванням посадового окладу (58 тарифний розряд) у сумі 9 870,00 грн., окладу за військовим званням «генерал-лейтенант» у сумі 1 620,00 грн., надбавки за вислугу років (50% від ПО+ОВЗ) - 5 745,00 грн., надбавки за особливості проходження служби (100% від ПО+ОВЗ+НВР, рішення МОУ від 29.08.2019р. № 1685/з/131) - 17 235,00 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (20% від ПО) - 1 974,00 грн., доплати за науковий ступінь доктора наук (10% від ПО) - 987,00 грн., надбавки за почесне звання «заслужений» (10% від ПО) - 987,00 грн., премії (101% від ПО рішення МОУ від 29.08.2019р. № 1685/з/131) - 9 968,70 грн.;

- виплату пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) провести з 01.09.2019 без обмеження її максимальним розміром та виплатити суму недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою з 01.09.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що, як військовий пенсіонер, він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, призначену за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» були затверджені збільшені розміри грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, внаслідок чого Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» здійснило з 01.01.2018 перерахунок його пенсії за вислугу років на підставі виданої уповноваженим органом довідки від 19.03.2018 лише з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років.

В серпні 2019 позивач набув статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Категорія 1), що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 від 06.08.2019, яке було видане Київською міською державною адміністрацією. За змістом ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів. Зважаючи на зазначене, позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з проханням перерахунку пенсії, внаслідок чого відповідач, починаючи з 01.09.2019 здійснив перерахунок його пенсії за вислугу років у розмірі 100% грошового забезпечення, але лише з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, що, на думку позивача, не відповідає вимогам ст.ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Не погодившись з проведеним перерахунком пенсії, позивач звернувся до Міністерства оборони України та просив надати інформацію про суми грошового забезпечення станом на 01.09.2019 за посадою директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України із визначенням щомісячних основних видів грошового забезпечення та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, тобто за посадою, яку останній обіймав перед звільненням з військової служби. Департаментом фінансів Міністерства оборони України позивачу надана довідка від 01.11.2019 №0290/М-1627/ПВТ/1426 про розміри складових грошового забезпечення за посадою директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України з урахуванням: посадового окладу (58 тарифний розряд), окладу за військовим званням «генерал-лейтенант», надбавки за вислугу років (50% від ПО+ОВЗ), надбавки за особливості проходження служби (100% від ПО+ОВЗ+НВР, рішення МОУ від 29.08.2019р. № 1685/з/131), надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (20% від ПО), доплати за науковий ступінь доктора наук (10% від ПО), надбавки за почесне звання «заслужений» (10% від ПО), премії (101% від ПО рішення МОУ від 29.08.2019р. № 1685/з/131).

Позивач, намагаючись вирішити питання перерахунку та виплати пенсії у досудовому порядку, 06.11.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 05.11.2019 вх. №125362, довідкою від 01.11.2019 №0290/М-1627/ПВТ/1426, в якій просив здійснити перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 100 % грошового забезпечення за посадою, яку обіймав перед звільненням з військової служби, з урахуванням посадового окладу (58 тарифний розряд) у сумі 9 870,00 грн., окладу за військовим званням «генерал-лейтенант» у сумі 1 620,00 грн., надбавки за вислугу років (50% від ПО+ОВЗ) - 5 745,00 грн., надбавки за особливості проходження служби (100% від ПО+ОВЗ+НВР, рішення МОУ від 29.08.2019р. № 1685/з/131) - 17 235,00 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (20% від ПО) - 1 974,00 грн., доплати за науковий ступінь доктора наук (10% від ПО) - 987,00 грн., надбавки за почесне звання «заслужений» (10% від ПО) - 987,00 грн., премії (101% від ПО рішення МОУ від 29.08.2019р. № 1685/з/131) - 9 968,70 грн., просив виплату нарахованих коштів провести з 01.09.2019 в повному обсязі пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром.

Отримавши у відповідь відмову відповідача (лист від 18.11.2019 № 280357/03) здійснити перерахунок та виплату пенсії у належному розмірі, з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушених прав.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що види грошового забезпечення, що зазначаються в довідці затвердженої форми вказуються за визначеною посадою та не мають зв`язку з надбавками, які отримувала особа на час проходження служби. Вимога позивача до ГУ ПФУ в м. Києві шодо перерахунку пенсії із врахуванням додаткових видів грошового забезпечення не має належних правових підстав та не узгоджується з відомостями із довідки, яка є єдиною підставою для перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262-XII.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (далі - позивач) перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-XII).

06.11.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою від 05.11.2019 вх. №125362, довідкою від 01.11.2019р. № 0290/М-1627/ПВТ/1426, просив здійснити перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 100 % грошового забезпечення за посадою, яку обіймав перед звільненням з військової служби, з урахуванням посадового окладу (58 тарифний розряд) у сумі 9 870,00 грн., окладу за військовим званням «генерал-лейтенант» у сумі 1 620,00 грн., надбавки за вислугу років (50% від ПО+ОВЗ) - 5 745,00 грн., надбавки за особливості проходження служби (100% від ПО+ОВЗ+НВР, рішення МОУ від 29.08.2019р. № 1685/з/131) - 17 235,00 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (20% від ПО) - 1 974,00 грн., доплати за науковий ступінь доктора наук (10% від ПО) - 987,00 грн., надбавки за почесне звання «заслужений» (10% від ПО) - 987,00 грн., премії (101% від ПО рішення МОУ від 29.08.2019р. № 1685/з/131) - 9 968,70 грн., просив виплату нарахованих коштів провести з 01.09.2019 в повному обсязі пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром.

Листом від 18.11.2019 № 280357/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про відмову в перерахунку пенсії згідно поданої 06.11.2019 заяви та виданої Департаментом фінансів Міністерства оборони України довідки від 01.11.2019. № 0290/М-1627/ПВТ/1426 через відсутність правових підстав.

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон № 2262-ХІІ.

Згідно з преамбулою Закону №2262-ХІІ держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій. При цьому, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону визначено провадити за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону.

Слід додати, що відповідно до ч. 4 ст. 63 зазначеного Закону, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно ч. 18 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Отже, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Наведений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 06.07.2016 року у справі № 2-а/638/70/15.

Також відповідно до положень ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що при обрахунку пенсії мають враховуватись щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які виплачувались військовослужбовцю. Аналогічні нормативні положення містяться також у ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, якими передбачено підстави для перерахунку пенсій та перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються для їх перерахунку.

Отже, законодавчо визначено, що однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Аналогічні за змістом положення містяться і в підзаконних нормативно-правових актах, зокрема, в пункті 5 Порядку № 45, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року та в пункті 7 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року, згідно яких для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується з урахуванням таких його видів як: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, відсоткова надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, премії тощо).

При цьому, суд звертає увагу, що у зв`язку з набранням чинності рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 про визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008р. №45, з 05.03.2019р. пункти 1, 2 постанови КМУ № 103 втратили чинність, тому з цього моменту відсутні підстави для обмеження виплати позивачу пенсії, що були передбачені цією нормою тільки трьома складовими - посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років.

Отже, чинним законодавством, яким регламентовано порядок перерахунку пенсії, не передбачено включення чи виключення зі складу грошового забезпечення його складових.

За таких обставин, суд бере до уваги те, що до відповідача із відповідною заявою та довідкою для перерахунку пенсії позивач звернувся 06.11.2019 (заява зареєстрована відповідачем за № 125362 від 06.11.2019), тобто після набрання чинності судовими рішеннями у справі № 826/3858/18 щодо визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 та 5 і додатку 2 постанови КМУ, які зменшували складові грошового забезпечення, що підлягають врахуванню при обрахунку пенсії.

З огляду на визнання нечинними положень Постанови КМУ №103, враховуючи норми Порядку № 45 та Постанови КМУ № 704, перерахунок призначеної позивачу пенсії згідно Закону № 2262-ХІІ має здійснюватися за правилами, що були передбачені до внесення змін Постановою КМУ № 103, а саме з урахуванням розміру посадового окладу (58 тарифний розряд), окладу за військовим званням «генерал-лейтенант», надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, після отримання довідки від 01.11.2019 №0290/М-1627/ПВТ/1426 відповідач мав здійснити перерахунок пенсії позивача, що ним не було зроблено без належних на те правових підстав, у зв`язку із чим позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови генерал-лейтенанту ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті з 01.09.2019 пенсії за вислугу років підлягають задоволенню частково.

Суд зазначає, що позивач просить здійснити йому перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01.09.2019 із урахуванням надбавки за особливості проходження служби (100% від ПО+ОВЗ+НВР, рішення МОУ від 29.08.2019р. № 1685/з/131) - 17 235,00 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (20% від ПО) - 1 974,00 грн., доплати за науковий ступінь доктора наук (10% від ПО) - 987,00 грн., надбавки за почесне звання «заслужений» (10% від ПО) - 987,00 грн., премії (101% від ПО рішення МОУ від 29.08.2019р. № 1685/з/131) - 9 968,70 грн.

В примітках офіційної форми довідки, визначеної Порядком №45 зазначено, що у довідці зазначаються найменування, сума і розмір у відсотках усіх щомісячних (які мають постійний характер) додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премія, що встановлені Кабінетом Міністрів України за відповідною посадою (посадами) на момент перерахунку пенсії та враховуються згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" для обчислення розміру пенсії, а також складові грошового забезпечення, з яких вони обчислюються.

Разом з тим, суд бере до уваги доводи відповідача відносно того, що такі надбавки, як надбавка за почесне звання «заслужений», доплата за науковий ступінь доктора наук мають індивідуальний характер.

Так, суд наголошує, на тому, що в силу приписів статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

При цьому, суд зазначає, що до матеріалів справи позивачем не надано суду копію грошового атестату.

Таким чином, на переконання суду позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.09.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років генерал-лейтенанту ОСОБА_1 у розмірі 100 % грошового забезпечення, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з розміру грошового забезпечення за посадою директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України відповідно до довідки від 01.11.2019 №0290/М-1627ПВТ1426, за документами, що є у пенсійній справі.

Щодо позовних вимог в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, суд зазначає наступне.

Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2016 (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII), було доповнено ч. 5 ст. 43 Закону № 2262 наступним положенням: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.".

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

У подальшому до ст. 43 Закону №2262 вносилися зміни і доповнення, з урахуванням яких частина 5 вважається частиною 7.

Отже, як вбачається у період з 01.01.2016 по 31.12.2017 діяло обмеження максимального розміру пенсії в розмірі 10740 грн. відповідно до Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України". З урахуванням встановленого на 2018 рік розміру прожиткового мінімуму на одну особу для осіб, які втратили працездатність, згідно із законами України від 07.12.2017 № 2246-VIII "Про державний бюджет України на 2018 рік" і від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" максимальний розмір пенсії з 01.01.2018 склав 13730 грн.

Разом з тим, пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Отже, вищевказані положення Закону щодо обмеження максимальним розміром пенсії не можуть застосовуватися до позивача, оскільки пенсію йому було призначено у лютому 2015 року, а не з 01.01.2016.

Суд, застосовуючи принцип верховенства права, враховує судову практику Європейського суду з прав людини в частині, що виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997р. у пункті 40, суд зазначає, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні ґарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав при цьому ґарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

Іншим рішенням Європейського суду з прав людини «Справа «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy)» (заява № 22774/93) від 28.07.1999р. у пункті 66 наголошується, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) висловив правову позицію, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

До зазначеного вище, суд також бере до уваги відповідні правові позиції Конституційного Суду України, які є обов`язковими для врахування та підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, зокрема щодо сутності, змісту та обсягу існуючого соціального права позивача на пенсію, викладені зокрема, у рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999р. № 8-рп/99, від 20.03.2002р. № 5-рп/2002, від 13.05.2015р. № 4-рп/2015, від 20.12.2016р. № 7-рп/2016, відповідно до яких Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, а необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності окремої категорії громадян, зокрема військовослужбовців, повинна компенсуватися наявністю підвищених гарантій їх соціальної захищеності.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону № 2262-ХІІ зі змінами, а саме: перше речення частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Конституційний суд зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Враховуючи, що судом встановлено протиправність дій відповідача щодо перерахунку пенсії позивача, то суд з метою поновлення порушених прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії відповідно до ст.ст. 51, 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі довідки від 01.11.2019р. № 0290/М-1627/ПВТ/1426 без обмеження пенсії максимальним розміром, починаючи з 01.09.2019.

Вирішуючи зазначений спір суд зазначає, що право особи на отримання пенсії (у тому числі і за минулий час), як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України та нормами конституційного рівня, а тому обмеження такого права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів, а тому суд вважає за доцільне, задовольняючи позов, викласти зміст резолютивної частини рішення, з урахуванням специфіки позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору з огляду на те, що він має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що є підставою звільнення від сплати судового збору, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Про здійснення інших судових витрат позивачем не зазначено.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті з 01.09.2019 пенсії за вислугу років у розмірі 100 % грошового забезпечення, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за посадою директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України з урахуванням у складі грошового забезпечення додаткових видів грошового забезпечення та без обмеження пенсії максимальним розміром.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) здійснити з 01.09.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років генерал-лейтенанту ОСОБА_1 у розмірі 100 % грошового забезпечення, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з розміру грошового забезпечення за посадою директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України відповідно до довідки від 01.11.2019 №0290/М-1627ПВТ1426, за документами, що є у пенсійній справі.

4. Виплату пенсії (з урахуванням доплат до пенсії, встановлених законодавством) провести з 01.09.2019 без обмеження її максимальним розміром та виплатити суму недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою з 01.09.2019.

5. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа