Справа № 200/801/20-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 р. Справа№200/801/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Купріян В.Ю. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області,відповідно до якого просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Краматорськ Донецькій області від 23.12.2019 року № 278 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Краматорськ Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком №1 періоди роботи - з 20.12.1986 року по 25.04.1987 року (записи 1-2), з 19.06.1987 року по 25.06.1987 року (записи 3-4), з 22.08.1989 року по 30.06.1997 року (записи 6-8), з 01.07.1997 року по 23.02.1999 року (записи 9-10), а також з 02.09.2008 року по 15.03.2017 року на ПАТ ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ (записи 30-34); зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Краматорськ Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.10.2019 року №8582 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 з врахуванням включеного пільгового стажу роботи - з 20.12.1986 року по 25.04.1987 року (записи 1-2), з 19.06.1987 року по 25.06.1987 року (записи 3-4), з 22.08.1989 року по 30.06.1997 року (записи 6-8), з 01.07.1997 року по 23.02.1999 року (записи 9-10), а також з 02.09.2008 року по 15.03.2017 року (записи 30-34), з часу звернення за призначенням пенсії.

03.10.2019 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області з заявою №8502 про призначення пенсії за віком відповідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Управління ПФУ у м. Краматорськ рішенням від 23.12.2019 року № 278 відмовило позивачу у призначенні пенсії зазначивши, що до стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1 неможливо зарахувати наступні періоди роботи:

- з 20.12.1986 року по 25.04.1987 року, з 19.06.1987 року по 25.06.1987 року, з 01.07.1997 року по 23.02.1999 року у зв`язку з відсутністю пільгових довідок, наказів про атестацію робочих місць, а також даних в реєстрі застрахованих осіб;

- з 22.08.1989 року по 30.06.1997 року робочим очисного вибою, гірничним майстром на ДВАТ «Шахта Постніківська» ДХК «Шахтарськантрацит» у зв`язку з відсутністю перейменування підприємства;

- з 02.09.2008 року по 30.09.2014 року, з 01.10.2015 року по 30.11.2015 року, з 01.02.2016 року по 30.11.2016 року робочим очисного вибою на ВАТ «Шахта«Комсомолець Донбасу» у зв`язку з відсутністю довідки, підтверджуючої пільговий характер роботи, а також наказів про атестацію робочих місць.

Позивач не погодився з прийнятим відповідачем рішеннямвід 23.12.2019 року№ 278та вважає, що такі дії відповідача є протиправними.

Ухвалою від 21січня 2020 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 17 лютого 2020 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17 лютого 2020 року судове засідання перенесено на 25 лютого 2020 року.

25 лютого 2020 року судове засідання перенесено на 10 березня 2020 року.

07 лютого 2020 року відповідач надав засобами поштового зв`язку через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1426- від 02.10.2019. Згідно довідки адреса фактичного проживання позивача: АДРЕСА_2 .

Довідка є чинною, на момент розгляду справи не скасована, відомостей щодо скасування довідки суду сторонами не надано.

03.10.2019 до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області звернувся Яценко С ОСОБА_2 із заявою № 8582 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, згідно п. 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (із змінами) (далі - Закон №1058).

Рішенням № 278 від 23.12.2019 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до згідно ч. 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу роботи.

До пільгового стажу позивача не зараховано:

-період роботи гірничим майстром з 20.12.1986 по 25.04.1987, та з 19.06.1987 по 25.06.1987 на підприємстві ШУ«Постніківське» Шахтарського виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Шахтарськантрацит»,та з01.07.1997 по23.02.1999 на підприємстві ТОВ «Шахта № 20», у зв`язку з відсутністю пільгових довідок, наказів про атестацію робочих місць, а також даних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- період роботи з 22.08.1989 по 30.06.1997 робочим очисного вибою, гірничим майстром на підприємстві ДВАТ «Шахта Постніківська» ДХК «Шахтарськантрацит» у зв`язку з порушенням п.2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників,затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58,та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993за №110 (відсутній запис про зміну назви підприємства);

- період роботи з 02.09.2008 по 30.09.2014, з 01.10.2015 по 30.11.2015, та з 01.02.2016 по 30.11.2016 робочим очисного вибою на підприємстві ВАТ «Шахта «Комсомолець Донбасу», у зв`язку з відсутністю довідки, підтверджуючої пільговий характер роботи, а також наказів про атестацію робочих місць.

Відповідач обґрунтовує неврахування зазначених періодів наступним.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і при наявності страхового стажу не менше 22 років 6 місяців у чоловіків при зверненні з 1 квітня 2019 по 31 березня 2020. з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (із змінами) (далі-Порядок) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу: професія або посада: характер виконуваної роботи: розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно абзацу 8 Порядку: у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідач зазначає, що іншою необхідною умовою для зарахування стажу роботи до стажу, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах після 21 серпня 1992 рокує проведення відповідної атестації робочого місця з метою підтвердження пільгового характеру виконуваної роботи за такою посадою.

За підрахунками відповідача, загальний стаж позивача, згідно наданих документів, складає 25 років 11 місяців 13 днів, при цьому пільговий стаж складає 2 роки.

Тому управлінням прийнято оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п.3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Пункт 4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"від 25.11.2005 № 22-1 передбачає, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Трудовий стаж позивача підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_3 виданою 17.06.1987 року.

Відомості щодо посади та пільгового характеру роботи в спірні періоди підтверджені відповідними записами:

- записи №№1-2 підтверджують період роботи позивача гірничим майстром з 20.12.1986 по 25.04.1987 з повним робочим днем у шахті;

- записи №№ 3-4 підтверджують період роботи позивача гірничим майстром підземним з 20.12.1986 по 25.04.1987;

- записи №№ 6-8підтверджують період роботи позивача з 22.08.1989 року по 30.06.1997 року робочим очисного вибою, гірничним майстром на ДВАТ «Шахта Постніківська» ДХК «Шахтарськантрацит»;

- записи № 9-10 підтверджують період роботи позивача гірничим майстром з повним робочим днем у шахті з 01.07.1997 по 23.02.1999 на підприємстві ТОВ «Шахта № 20»;

- записи № 30-34 підтверджують період роботи позивача з 02.09.2008 по 30.09.2014, з 01.10.2015 по 30.11.2015, та з 01.02.2016 по 30.11.2016 робочим очисного вибою на підприємстві ВАТ «Шахта «Комсомолець Донбасу».

Відтак, періоди роботи гірничим майстром з 20.12.1986 по 25.04.1987, та з 19.06.1987 по 25.06.1987 на підприємстві ШУ«Постніківське» Шахтарського виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Шахтарськантрацит», з 01.07.1997 по 23.02.1999 на підприємстві ТОВ «Шахта № 20», з 02.09.2008 по 30.09.2014, з 01.10.2015 по 30.11.2015, та з 01.02.2016 по 30.11.2016 робочим очисного вибою на підприємстві ВАТ «Шахта «Комсомолець Донбасу» не зараховано до пільгового стажу позивача через відсутність довідок, що підтверджують пільговий характер праці, наказів про атестацію робочих місць, а також даних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказані записи у трудовій книжці не містять неточностей, записи зроблені чітко та без виправлень, засвідчені печатками підприємства, відповідальними працівниками та відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, в тому числі і підпунктам 2.6, 2.7, 2.8, 2.9.

Позивачем додатково надавались відповідачу накази про атестацію робочих місць від 28.04.1995 року №316, від 28.04.2000 року № 263а/к, від 14.12.2005 року №1304, від 03.12.2010 року №1729, від 02.12.2015 року №586, від 15.08.2016 року № 841, а також витяги з наказів про атестацію від 04.11.1994 року №468к, від 03.11.1999 року №523к, проте зазначені відомості не були враховані відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії.

До того ж позивачем надавались відповідачу довідки № 13/082.3-339 від 21.05.2019 року, № 13/082.3-339/1 від 21.05.2019 року з історічною довідкою, довідки №01-27/2378 від 19.04.2019 року, №01-27/2379 від 19.04.2019 року, №01-27/2380 від 19.04.2019 року. А також №343 від 09.04.2019 року, №122 від 058.04.2019 року, №52 від 18.11.2003 року, №31 від 12.08.2016 року.

Щодо неврахування при призначенні пенсії архівних довідок, наказів про атестацію та інших документів, наданих позивачем, суд зазначає наступне.

За приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Трудовий стаж позивач набув у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснюють господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і зазначене підприємство також утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.

В даному випадку Позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності довідки, у зв`язку з наданням зазначеної довідки підприємством, що знаходиться на території, непідконтрольній українській владі.

Також, оцінюючи спірні правовідносини суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 № 3477-IV, має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, Loizidouv. Turkey, Cyprusv. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема, Mozerv/the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Othersv. Moldova and Russia), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Згідно п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів підприємства на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового характеру роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Щодо незарахування періоду роботи з 22.08.1989 по 30.06.1997 робочим очисного вибою, гірничим майстром на підприємстві ДВАТ «Шахта Постніківська» ДХК «Шахтарськантрацит» через відсутність запису про зміну назви підприємства, суд зазначає наступне.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

При цьому, право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові по справі №307/541/17 від 19.12.2019.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне внесення записів до трудової книжки позивача на самого позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті, тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №1028 від 09.12.2015 «Зміни, що вносяться до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів» «у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкогово державного соціального страхування».

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії позивачу за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на призначення йому пенсії.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про ефективність обраного позивачем способу захисту та відновлення своїх прав.

Однак, суд зазначає, що він не наділений повноваженнями обчислювати дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди роботи до пільгового чи страхового стажу та проведення перерахунку, оскільки перерахунок пенсії позивача є обумовленим Законом наслідком відновлення порушених прав позивача щодо незарахування спірного періоду до пільгового стажу.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про ефективність обраного позивачем способу захисту своїх порушених прав.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що даний адміністративний позов позивачем було подано до суду виключно у зв`язку з діями відповідача, які судом визнано неправомірними, суд дійшов висновку щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь Державного бюджету в повному обсязі у повному обсязі.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області (84313, м.Краматорськ, вул. Поштова, 5, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Краматорськ Донецькій області від 23.12.2019 року № 278 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Краматорськ Донецької області (84313, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 )від 03.10.2019 року №8582 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з управління Пенсійного фонду України в м. Краматорськ Донецької області (84313, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 10 березня 2020 року.

Повний текст рішення складено та підписано 16 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко