Справа № 480/5553/19
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 р. Справа № 480/5553/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шаповала М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Іуткіної І.С.,

представника позивача - О.М. Петренко,

представника відповідача - І.М. Савченко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/5553/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування вимог,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області (далі - ГУ ДПС в Сумській області), в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 № Ф-7896-54 та від 11.11.2019 № Ф-7896-54.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у грудні 2019 позивач дізнався про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з нього суми боргу на підставі вимоги від 16.05.2019 № Ф-7896-54 на суму 20234,38 грн. 18.12.2019 позивач отримав вимогу від 11.11.2019 № Ф-7896-54 на загальну суму 25743,24 грн. та розрахунок. Із вказаного розрахунку позивач дізнався, що спірними вимогами йому нараховано суму боргу по єдиному внеску за 2017, 2018 роки та 3 квартали 2019 року. Позивач не погоджується із такими рішеннями, оскільки з 02.04.2013 по 30.11.2019 він дійсно був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на загальній системі оподаткування. Однак з 01.08.2016 ОСОБА_1 працює в ТОВ "Інвентум Україна" та з цього часу не здійснює підприємницьку діяльність і не отримував доходу від такої діяльності. При цьому ТОВ "Інвентум Україна", як роботодавець, здійснювало нарахування та сплату єдиного внеску за позивача, як застраховану особу в розмірі не меншому мінімального страхового внеску.

Відповідач подав письмовий відзив, у якому проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в їх задоволенні оскільки згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 02.04.2013 по 30.11.2019.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ) платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VІ).

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VІ право на звільнення від сплати за себе єдиного внеску у 2017-2018 роках мали фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Фізичні особи-підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року (абзац третій частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VІ у редакції, що діяла до 10.10.2017 року).

Фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VІ із змінами, внесеними згідно із Законом України від 28.12.2014 N 77-VІІІ у редакції Закону України від 03.10.2017 р. N 2148-VІІІ).

Відповідно до п. 2 ст. 25 Закону № 2464-VІ у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

В ІС "Податковий блок" в ІКП ОСОБА_1 по платежу: "Єдиний внесок" станом на 31.12.2016 значиться сума переплати в розмірі 796,02 грн.; 09.02.2018 року проведено нарахування єдиного соціального внеску за 2017 рік як підприємцю на загальній системі оподаткування. В 2018 році також відбулись нарахування ЄСВ за І-ІV квартали 2018 року, а також за І квартал 2019 року.

Саме в зв`язку з наявністю у ФОП ОСОБА_1 станом на 30.04.2019 недоїмки зі сплати єдиного внеску в загальному розмірі 20234,88 грн., була сформована та надіслана вимога від 16.05.2019 № Ф-7896-54. Позивачу нараховано 8448,00 грн. за 2017 рік; 2457,18 грн. за І квартал 2018 року; 2457,18 грн. за II квартал 2018 року та 2457,18 грн. за III квартал 2018 року; 2457,18 грн. за ІV квартали 2018 року та 2754,18 грн. за І квартал 2019 року.

В подальшому, контролюючим органом була сформована та надіслана вимога від 11.11.2019 № Ф-7896-54, в яку увійшли суми нарахувань за 2017 рік, 2018 рік, та І-ІІІ квартали 2019 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти позову заперечував.

Ухвалою від 17.01.2020 відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 90 КАС України, суд визнає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець 02.04.2013, а 30.11.2019 підприємницька діяльність позивача була припинена, що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 12, 13).

Відповідно до наказу ТОВ "Інвентум Україна" від 01.08.2016 № 2-ОС ОСОБА_1 прийнято на посаду начальника відділу логістики (а.с. 14), про що до трудової книжки позивача НОМЕР_1 внесено відповідний запис (а.с. 22).

16.05.2019 відповідачем сформовано вимогу № Ф-7896-54, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити 20234,88 грн. заборгованості зі сплати єдиного внеску (а.с. 41).

В подальшому ГУ ДПС у Сумській області були прийнята вимога від 06.11.2019 № Ф-7896-54 на суму 25743,24 грн. (а.с. 9).

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі-ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю "працівник" - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону;

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (Закон № 2464-VI).

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктами 3 і 10 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI надано визначення поняттям:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином латниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Отже, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 01.08.2016 працює в ТОВ "Інвентум Україна". Відповідно до копії довідки ТОВ "Інвентум Україна" від 17.12.2019 № 773/19 єдиний внесок сплачується за позивача, як найманого працівника з січня 2017 (а.с. 23), що також підтверджується відомостями із Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 24).

Представник ГУ ДПС у Сумській області у судовому засіданні не заперечував та не спростував відомостей щодо слати ТОВ "Інвентум Україна" за ОСОБА_1 страхових внесків. Також представником відповідача не було надано доказів того, що за період з 01.01.2017 по 30.11.2019 позивач отримував доходи від підприємницької діяльності, окрім доходів отриманих від ТОВ "Інвентум Україна".

Факт перебування особи на обліку в органах фіскальної служби не змінює вищенаведених висновків, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі юридичних або самозайнятих осіб, здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього за період з 01.01.2017 по 30.11.2019 нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як фізичною особою-підприємцем, яка має право провадити господарську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 23.01.2020 по справі № 480/4656/18.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 № Ф-7896-54 та від 11.11.2019 № Ф-7896-54 такими, що прийняті всупереч положенням Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 щодо їх скасування підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування вимог задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Сумській області № Ф-7896-54 від 16 травня 2019 року про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) в сумі 20243,88 грн та № Ф-7896-54 від 11 листопада 2019 року про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) в сумі 25743,24 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллїнська, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 1344,7 грн в рахунок повернення судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.03.2020.

Суддя М.М. Шаповал