Справа № 1.380.2019.001678
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.001678 пров. № 857/12516/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

представника позивача Мельника С.І.,

представника відповідача Іванського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року (прийняте у м. Львові суддею Качур Р.П.; складене у повному обсязі 01 листопада 2019 року) в адміністративній справі № 1.380.2019.001678 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» (далі ТОВ «Корпорація КРТ», Товариство) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС (далі - Офіс ВПП ДФС) від 02 серпня 2018 року за №№ та .

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що всупереч пункту 79.2 Податкового кодексу України (далі - ПК України) копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки вручено йому після проведення перевірки, що свідчить про незаконність проведення перевірки та протиправність винесених за результатами її проведення податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив Офіс ВПП ДФС, який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що повідомлення про проведення перевірки та копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки було вручено йому 09 липня 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, тобто до початку проведення перевірки.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, на підставі наказу Офісу ВПП ДФС № 1231 від 04 липня 2018 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Корпорація КРТ» проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Корпорація КРТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Спільне Підприємство «Янікс», ТОВ «Захід-Авто-Ленд», ТОВ «Імпрувер», ТОВ «ВВ Імпекс», ТОВ «Рейд Смарт», ТОВ «Бігруп», ТОВ «Захід НВ», ТОВ «Юнітрал», ПП «Смарт-Агро», ПП «Гранд Авто», ТОВ «Каре груп» та з ПП «Лідер Авто Захід», за результатами якої складено акт від 10 липня 2018 року № 190/28-10-48-09/16/37786903.

Вказаний акт перевірки містить висновок порушення Товариством вимог пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, внаслідок чого ним занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету (далі - ПДВ) на загальну суму - 24 800 726,68 грн та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 686 706,67 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки начальник Львівського управління Офісу ВПП ДФС 02 серпня 2018 року виніс податкові повідомлення-рішення:

- за № , яким Товариству визначено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ в сумі 37 201 090,02 грн, в тому числі: 24 800 726,68 грн - за податковим зобов`язанням та 12 400 363,34 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями та

- за № , яким Товариству зменшено розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 686 706,67 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та вважаючи їх протиправними, Товариство оскаржило їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував його тим, що наявні у справі докази не дають підстав вважати, що повідомлення про початок проведення перевірки та копія наказу про проведення перевірки вручені позивачу належним чином у розумінні пункту 42.2 статті 42 ПК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з пунктом 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Види перевірок, які контролюючі органи мають право проводити, визначені статтею 75 ПК України, пунктом 75.1 якої визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. (пункт 78.4 статті 78 ПК України).

За вимогами пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з пунктом 45.2 статті 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені статтею 79 ПК України.

Згідно з пунктом 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає право посадовим особам контролюючого органу розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом, до її початку.

Як підтверджено матеріалами справи, а саме супровідним листом Офісу ВПП ДФС від 05 липня 2018 року № 28592/10/28-10-48-09-11 про скерування повідомлення та наказу, повідомлення від 05 липня 2018 року № 28583/10/28-10-48-09-11/43 про початок перевірки та наказ від 04 липня 2018 року № 1231 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Корпорація КРТ» скеровувалися Товариству за адресою: 81135, Львівська область, Пустомитівський район, с. Зубра, вул. Б. Хмельницького, 144.

Так, згідно з інформацією, що розміщена на веб-сайті публічного акціонерного товариства «Укрпошта» щодо ідентифікатора поштового відправлення 688 вищевказані повідомлення та наказ про проведення перевірки отримані позивачем 12 липня 2018 року.

Також Офіс ВПП ДФС надав до суду копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого видно, що поштове відправлення, скероване адресату ТОВ «Корпорація КРТ» на поштову адресу 79026, м. Львів, вул. Ак. Лазаренка, 1, вручено 09 липня 2018 року, розписка в одержанні - Лащук.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції з пояснень представника позивача, в будівлі у м. Львові по вул. Ак. Лазаренка, 1, знаходяться офісні приміщення, які займає не лише ТОВ «Корпорація КРТ». Окрім того, в штаті працівників Товариства немає особи з прізвищем ОСОБА_1 , а відтак відсутні будь-які підстави вважати, що зазначене поштове відправлення отримала уповноважена особа ТОВ «Корпорація КРТ».

При цьому, безпосередній вміст цього поштового відправлення встановити неможливо, оскільки відповідачем не надано супровідного листа до поштового відправлення, адресованого на вул. Ак. Лазаренка, 1 у м. Львові.

Таким чином, повідомлення та наказ про проведення перевірки вручено позивачу 12 липня 2018 року, в той час як перевірку проведено 10 липня 2018 року.

Колегія суддів зазначає, що неознайомлення позивача до початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з наказом про її проведення, відомостями про дату її початку та місце проведення перевірки, є порушенням вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України.

Невиконання відповідачем вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України дає підстави для висновку про незаконність проведення контролюючим органом перевірки та відсутність правових наслідків такої.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, в постанові від 06 лютого 2020 року в справі № 821/543/16.

Також колегія суддів відкидає як необґрунтовані доводи представника апелянта з його покликаннями на лист «Укрпошти» від 11.03.2020 № 12.2.1-04-294, що поштове відправлення не могло бути вручене сторонній особі, без належного підтвердження її повноважень на отримання адресованої Товариству поштової кореспонденції, оскільки такі будуються на одних лише припущеннях та не доведені жодними доказами; як і не спростовані доводи позивача про те, що Лащук не перебувала в штаті Товариства, а відтак не була уповноваженою особою на отримання такої поштової кореспонденції.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року в адміністративній справі № 1.380.2019.001678 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
В. В. Святецький
Постанова складена у повному обсязі 13 березня 2020 року.