Справа № 440/4673/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4673/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Полтавахолод" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2019 року позивач Акціонерне товариство "Полтавахолод" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.03.2019, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 439 751,25 грн, у тому числі податкове зобов`язання - 351 801,00 грн та штрафна санкція - 87 950,25 грн.

Позовні вимоги мотивовані незгодою із висновками документальної планової виїзної перевірки контролюючого органу, що набрала форму акту від 14.02.2019 №1186/16-31-14-01-10/01553770, оскільки товариством не було допущено порушень податкового законодавства, зафіксованих вищевказаним актом. Таким чином, відповідач безпідставно прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/4673/19. Вирішено розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

23.12.2019 відповідач надав до суду відзив (а.с.142-174 т.1), в якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що перевіркою встановлено порушення п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 351801 грн. в т.ч.: за вересень 2018 р. на суму 351801 грн. Вважає висновки такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

26.12.2019 позивач надав до суду відповідь на відзив (а.с.176-177 т.1), в якому виклав доводи наведені в позовній заяві.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 продовжено строк підготовчого провадження терміном на 30 календарних днів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10.03.2020.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю та підтриманням позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що Акціонерне товариство "Полтавахолод" у встановленому законом порядку зареєстроване як юридична особа, , перебуває на обліку платників податків у ГУ ДПС у Полтавській області.

З 26.12.2018 по 07.02.2019 працівниками ДФС у Полтавській області (надалі Відповідач) проводилася документальна планова виїзна перевірка Акціонерного товариства "Полтавахолод" (надалі Позивач) податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, валютного - за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, в результаті якої, 14.02.2019 року було складено Акт №186/16-31-14-01-10/01553770 (надалі Акт перевірки).

В Акті зафіксовано наступне порушення, що на думку перевіряючих мало місце з боку Позивача: п. 198.5 статті 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-IV із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 351801 грн. в т.ч.: за вересень 2018 р. на суму 351801 грн.

01.03.2019 року на підставі зазначених висновків акту перевірки контролюючим органом винесене податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 439 751,25 грн, у тому числі податкове зобов`язання - 351 801,00 грн та штрафна санкція - 87 950,25 грн

Позивач, не погодившись з зазначеним рішенням, звернувся до суду за його оскарженням.

По суті виявлених порушень суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для встановлення в акті перевірки порушень позивачем податкового законодавства та як наслідок прийняття контролюючим органом спірних податкових повідомлень-рішень стали наступні висновки:

Відповідач мотивує свій висновок наступним:

На підставі висновку технічного директора Позивача ОСОБА_1 №1 від 12.09.2018 р. про неможливість подальшої експлуатації обладнання цеху морозива та необхідністю проведення його капітального ремонту, наказом №74 від 14.09.2018 року генерального директора Позивача ОСОБА_2 було передбачено виведення з експлуатації Виробничих основних засобів, залишковою вартістю 1759004,48 грн., для проведення капітального ремонту, термін виведення з 14.09.2018 року до дати закінчення ремонту. З метою реалізації вищевказаного наказу, 14.09.2018 року були оформлені відповідні акти (копії наявні в матеріалах справи).

"В зв`язку з переведенням машини, агрегати та обладнання з виробничих основних засобів до невиробничих, об`єкт перестав брати участь у виробничій діяльності, та підприємство не отримує доходу від його експлуатації.

Відповідно п.п. 138.3.2. п. 138.3 статті 138 Податкового Кодексу України термін "невиробничі основні засоби" означає: "…основні засоби, не призначені для використання в господарській діяльності платника податку." Тобто основні засоби не використовується в господарській діяльності платника податків, тобто в діяльності, пов`язаної із виробництвом (виготовленням) продукції, реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

П.п. 14.1.36 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через будь-яку іншу особу. Звідси висновок: основною ознакою господарської діяльності у податковому обліку є її мета отримання доходу. Якщо ж така мета не ставилася, то з метою оподаткування діяльність підприємства визнається негосподарською, тобто звичайною діяльністю, не пов`язаною безпосередньо з виробництвом продукції або реалізацією товарів (робіт, послуг).

Виходячи з вищевикладеного, на період переведення виробничих основних засобів у невиробничі об`єкт не бере участі у виробничій діяльності підприємства та підприємство не отримує доходу від його експлуатації.

Відповідно п. 198.5 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що "Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку." Тобто платники ПДВ у випадку переведення основних виробничих фондів до складу невиробничих зобов`язані нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ (пп. «г» п. 198.5 ПКУ) у тому періоді, коли переведення було оформлене. База оподаткування визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості об`єкта, яка склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, у якому відбулося переведення (п. 189.1 ПКУ). Слід відмітити, що при придбанні основних засобів сума ПДВ від їх вартості була віднесена до податкового кредиту періодів їх придбання (машини, агрегати та обладнання) в вересні 2018 р. сумі 351801 грн. (1759004,48 грн. х20%)".

01.03.2019 року на підставі вище згаданого акту Відповідачем було складено Податкове повідомлення-рішення, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПОДАТОК НА ДОДАНУ ВАРТІСТЬ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 439751,25 грн. (чотириста тридцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят одна гривня 25 копійок), що складається з 351801,00 грн (за податковим зобов`язанням) та 87950,25 грн (за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Платіжним дорученням №729 від 12.03.2019 року, платіжним дорученням № 730 від 12.03.2019 року та платіжним дорученням №770 від 13.03.2019 року Позивач сплатив за вищевказаною вимогою Відповідача 439751,25 грн.

Податкове повідомлення рішення від 01.03.2019 року № є протиправним та підлягає скасуванню, виходячи із наступного:

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п.п. 138.3.2 п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу України не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел: вартість гудвілу; витрати на придбання/самостійне виготовлення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів; на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів. Термін "невиробничі основні засоби", "невиробничі нематеріальні активи" означають відповідно основні засоби, нематеріальні активи, не призначені для використання в господарській діяльності платника податку".

Згідно з п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.п. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Крім того, відповідно до п. 6 Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку 16 «Основні засоби» основні засоби - це матеріальні об`єкти, що їх: а) утримують для використання у виробництві або постачанні товарів чи наданні послуг для надання в оренду або для адміністративних цілей; б) використовуватимуть, за очікуванням, протягом більше одного періоду.

З 01.01.2017 року законодавець змінив визначення терміну "невиробничі основні засоби". Відповідно до п.п.138.3.2 п.138.3 ст.138 Податкового кодексу України під невиробничими основними засобами слід розуміти: "основні засоби, не призначені для використання в господарській діяльності платника податку". Отже законодавець зробив акцент саме на призначення об`єкту. Тому, тимчасове невикористання в господарський діяльності основного засобу на дає підстав вважати, що він автоматично переводиться у невиробничі.

Отже, сам по собі тимчасовий простій (невикористання) основних засобів за умови, що не змінюється їх господарське призначення не передбачає зміни напрямку їх використання. В даному випадку основні засоби, як і раніше, призначені для використання в оподатковуваних операціях.

Таким чином, виробничі основні засоби, які були виведені з експлуатації з метою капітального ремонту 14.09.2018, не можна вважати остаточно виведеними з господарської діяльності підприємства, оскільки ремонт основних засобів здійснюється з метою ефективного подальшого використання основних засобів у виробництві направленому на отримання доходу. Тимчасове не використання основного засобу в господарській діяльності не робить його автоматично невиробничим, оскільки він не втрачає своїх виробничих властивостей, відповідає призначенню та підлягає подальшому використанню у господарській діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом генерального директора № 74 від 14.09.2018 року було виведено із експлуатації об`єктів основних засобів для проведення капітального ремонту з оформленням відповідних документів, по закінченню якого ввести їх в експтуатацію (а.с.11-12 т.1).

Актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 14.09.2018 року встановлено, що автомат фасування в полімерні стаканчики № 2, маслоутворювач 4-х баарабанний з деструкторизатором, машина пральна БЕКО ВМИ 91483 ЛБ 1, теплообмінник пластичний Фішер, Линия М6-ОЛВ-В(4), стол ескимоген с12форм, стіл до ексімогенератора, маслоутворювач 4-х циліндровий, гомогенезатор АІ-ОПМ (пр 5т/год до тис) 57, машина фасувальна МК-ОФС, пакувальний автомат вН-05А, конденсатор повітряний АСS 633С, лінія з виробництва морозива у ваф.стакан ОЛЖ, фрізер Б60Ф2Ш, компрессор 21А410-7-, линия Дерби, упаков.машина подушка, линия зурис, автомобіль Renault Dokker VAN потребують ремонту (а.с. 13-32 т.1).

Відповідно до висновку про результати проведення капітального ремонту обладнання та інших об`єктів основних засобів виробничого призначення від 14.02.2019 року встановлено, що технічний стан відремонтованих об`єктів відповідає нормативному, основні засоби не потребують доработки та придатні до експлуатації (а.с. 108 т.1).

Наказом генерального директора № 512 від 14.02.2019 року введено в експлуатацію об`єкти основних засобів після проведення капітального ремонту (а.с.10-110 т.1). На підставі вказаного наказу були прийняті акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 14.02.2019 року, що автомат фасування в полімерні стаканчики № 2, маслоутворювач 4-х баарабанний з деструкторизатором, машина пральна БЕКО ВМИ 91483 ЛБ 1, теплообмінник пластичний Фішер, Линия М6-ОЛВ-В(4), стол ескимоген с12форм, стіл до ексімогенератора, маслоутворювач 4-х циліндровий, гомогенезатор АІ-ОПМ (пр 5т/год до тис) 57, машина фасувальна МК-ОФС, пакувальний автомат вН-05А, конденсатор повітряний АСS 633С, лінія з виробництва морозива у ваф.стакан ОЛЖ, фрізер Б60Ф2Ш, компрессор 21А410-7-, линия Дерби, упаков.машина подушка, линия зурис, автомобіль Renault Dokker VAN - технічний стан відповідає нормативу, придатний до експлуатації (а.с.111-130 т.1).

Таким чином, суд приходить до висновку, що об`єкти які були виведені з експлуатації з метою ремонту 14.09.2018 року та 14.02.2019 року, не можна вважати остаточно виведеними з господарської діяльності підприємства, оскільки ремонт основних засобів та їх консервація здійснюється з метою ефективного подальшого використання основних засобів у виробництві направленому на отримання доходу. Тимчасове не використання основного засобу в господарській діяльності не робить його автоматично невиробничим, оскільки він не втрачає своїх виробничих властивостей, відповідає призначенню та підлягає подальшому використанню у господарській діяльності.

Окрім цього, 14.02.2019 року Виробничі основні засоби після проведення капітального ремонту були введені знову в експлуатацію.

З огляду на викладене, з боку Позивача відсутні порушення пп. г) п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України.

Щодо висновку відповідача про фактичне не визнання підприємством основних засобів, які виведено з експлуатації, як активи, оскільки не здійснювалось у період консервації нарахування амортизації на ці засоби, суд зазначає, що не нарахування амортизації на основні засоби, що перебувають у стані тимчасової консервації, жодним чином не впливає на невизнання таких основних засобів активами, оскільки можливе отримання майбутніх економічних вигід від використання у виробництві таких основних засобів. Крім того, не нарахування амортизації на основні засоби свідчить про переплату підприємством податку на прибуток, і жодним чином не впливає на нарахування зобов`язань з податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що після проведення відповідного ремонту, наказом № 51 від 14.02.2019 року було введено в експлуатацію раніше виведені основні засоби з 14.093.2018 року, наведені у переліку до наказу (а.с.10-110 т.1).

З огляду на викладене, суд вважає, що з боку АТ "Полтавахолод" відсутні порушення п. 198.5 ст. 198, а висновки відповідача про заниження податкових зобов`язань всього на суму 351801 грн. є безпідставними та необґрунтованими.

Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що висновки акту перевірки є необґрунтованими та безпідставними, а податкове повідомлення-рішення, прийняте на його підставі, - протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних доказів на обґрунтування правомірності винесення відносно АТ "Полтавахолод" податкового повідомлення - рішення № від 01.03.2019 року.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Акціонерного товариства "Полтавахолод" (вул.Зніьківська,51/2, м.Полтава, 36009, ) до Головного управління ДФС у Полтавській області ( вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 01.03.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області ( вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) на користь Акціонерного товариства "Полтавахолод" (вул.Зніьківська,51/2, м.Полтава, 36009, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 6596, 28 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто шість) грн. двадцять вісім коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко