Справа № 639/480/20
Суддя: Баркова Н. В.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №639/480/20
Провадження №2-а/639/21/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Волкової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до капрала поліції батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Донецькій області Яковлева Романа Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся позивач Літвіненко В.В. з адміністративним позовом до відповідача капрала поліції батальйону №1 роти №4 УПП в Донецькій області Яковлева Р.В., в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача при винесенні постанови серія ЕАК №1991169 від 18.01.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; скасувати постанову відповідача серія ЕАК №1991169 від 18.01.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 18.01.2020 року капралом поліції №1 батальйону №4 роти УПП в Донецькій області Яковлевим Романом Володимировичем було винесено постанову серія ЕАК №1991169 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 гривень. Відповідно до постанови, позивач, нібито о 10 годині 56 хвилин, рухаючись за кермом автомобіля у с. Республіка, траса Н-08 681 км. зі швидкістю 73 (сімдесят три) км/год, перевищив встановлене обмеження руху у населеному пункті на 23 км/год, швидкість вимірювалась приладом TRUCAM ТС 000788, чим порушив вимоги п. 12.4. ПДР.Зазначені дії інспектора позивач вважає протиправними, а постанову - незаконною, винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права і просить її скасувати. Так, позивач вказує, що 18.01.2020 року він рухався в транспортному засобі «RENAULT SANDERO», днз НОМЕР_1 , який належить йому, та поблизу с. Республика на трасі Н-08, 681 км. був зупинений національною поліцією - до його автомобіля підійшов співробітник патрульної поліції та вимагав пред`явити документи, а саме: водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, і сказав, що позивач, нібито, порушив вимоги правил дорожньої руху п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах. Позивач вказує, не порушував ПДР, відповідач не мав права виносити постанову про накладення адміністративного стягнення за місцем зупинки транспортного засобу, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року в справі № 5-рп/2015. Крім того, позивач вважає, що відповідачем були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, і норми ст.ст. 278, 279 КУпАП, а з пред`явлених доказів не вбачається прив`язка до місцевості, а саме: місця перевищення швидкості.

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.02.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до капрала поліції батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Донецькій області Яковлева Романа Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Призначено судове засідання.

В судове засідання 02.03.2020 року учасники справи не заявилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином: позивач - під власноручну розписку.

Позивач не повідомив суд про причини його неявки, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки у позові ним викладені всі підстави, а до позову додані всі докази, на які посилається позивач.

Відповідач капрал поліції батальйону №1 роти №4 УПП в Донецькій області Яковлев Р.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та заяву, в якій просив розглянути вищевказану справу у його відсутність. Відповідачем додано до відзиву оптичний диск із відеозаписом розгляду ним вищевказаної справи.

Отже, відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, відеозаписи, надані відповідачем, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з постанови серії ЕАК №1991169 від 18.01.2020 року, яка знаходиться в матеріалах справи, капралом поліції батальйону №1 роти №4 УПП в Донецькій області Яковлевим Романом Володимировичем притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. В тексті постанови зазначено обставини правопорушення, а саме, що 18.01.2020 року о 10 годині 56 хвилин, с. Республіка, траса Н-08 681 км. водій, керуючи автомобілем «RENAULT SANDERO», днз НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження руху у населеному пункті на 23 км/год, швидкість вимірювалась приладом TRUCAM ТС 000788, чим порушив вимоги п. 12.4. ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.В тексті постанови зазначено, що до постанови додається відео D MT AH01020 (а.с.6).

Позивачем ОСОБА_1 не визнаються обставини порушення ним п.12.4 ПДР України, а саме - перевищення швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Правила дорожнього руху відповідно Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ст.258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395

Так, ч.2 ст.258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон №580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом у судовому засіданні досліджено відеозапис, наданий суду на оптичному диску в додаток до відзиву відповідача з персонального мобільного відеореєстратора капрала поліції батальйону №1 роти №4 УПП в Донецькій області Яковлева Романа Володимировича, з якого вбачається, що позивача за результатами розгляду вказаної адміністративної справи притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Також з відеозапису вбачається, що процедура розгляду справи відповідачем порушена не була, позивачу були роз`яснені його права у відповідності до ст. 268 КУпАП та положень ст. 63 Конституції України, позивач ОСОБА_1 надавати особисті пояснення відмовився, повідомив, що буде оскаржувати винесену інспектором постанову у суді, будь-яких клопотань про надання можливості скористатись правовою допомогою або про розгляд справи в іншому місці не заявляв, особисто отримав копію постанови, про що є відповідна відмітка (особистий підпис ОСОБА_1 ) у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Разом з тим надане відповідачем до свого відзиву відео, на якому чітко зафіксований автомобіль «RENAULT SANDERO», днз НОМЕР_1 , який рухається по дорозі. Також, із дослідженої в судовому засідання роздруківки фіксування лазерним вимірювачем TruCam, наданого відповідачем в якості доказу, вбачається, що за допомогою приладу TruCam ТС000788 зафіксовано, що автомобіль «RENAULT SANDERO», днз НОМЕР_1 18.01.2020 року о 10 годині 56 хвилин рухався зі швидкістю 73 км/год, при обмеженні швидкості руху 50 км/год.

Таким чином, доводи позивача ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, повністю спростовуються доказами, наданими стороною відповідача. Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що докази вини, отримані внаслідок використання лазерного вимірювача TruCam є недопустимими, оскільки він працював не в атоматичному режимі, суд вважає безпідставним та не підтвердженим жодними посиланнями на нормативні документи. Крім того, доводи позивача щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовані надані відповідачем доказами. Сама по собі незгода позивача зі складеною відносно нього постановою не може бути правовою підставою для ї скасування такої постанови.

З матеріалів справи вбачається, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, що використовувався під час фіксації порушення позивачем ПДР, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, затверджений сертифікатом №UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року.

Наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесені під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п.1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх перевірки.

При цьому, виключення вимірювача швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, не встановлює неможливість його використання.

Оскільки, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

Також можливість використання приладу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc, підтверджується наявним в матеріалах справи експертним висновком від 27.09.2018 року, №04/02/03-3008, виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України. Термін дії даного висновку до 27.09.2021 року.

За наведених обставин, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 ТС000788 може засвідчувати порушення швидкісного режиму, а тому фото та відеозапис, виконаний за його допомогою, є належним доказом у справі про притягнення особи до відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Згідно зі Свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/16642, чинного до 30.09.2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000788 відповідає вимогам та є придатним до застосування.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

За нормами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом «RENAULT SANDERO», днз НОМЕР_1 зі швидкістю 73 км/год., та, як наслідок порушення п.12.4 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, підтверджено в судовому засіданні наданими відповідачем належними та допустимими доказами, а тому в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. На підставі наданих суду доказів судом встановлено, що відповідач розглянув справу у передбаченому законом порядку, оскаржувана постанова у повній мірі відповідає ст. 283 КУпАП, а надані відповідачем документи щодо засобу вимірювання правопорушення відповідають приладу, зазначеному в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлені процесуальні рішення загального місцевого суду за результатами розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що інспектор, приймаючи оскаржувану постанову, діяв в межах своїх повноважень, крім того суд не вбачає в діях інспектора порушень закону, на які посилається позивач в позові, а також таких порушень, що мають тягнути скасування оскаржуваної постанови. Таким чином, інспектор, як посадова особа Управління патрульної поліції в Донецькій області, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, подія якого, склад і вина правопорушника повною мірою доведені під час розгляду адміністративної справи, доводи позивача, зазначені в позові висновків інспектора, викладених у постанові не спростовують, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 229, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.122, 185, 205, 220, 222, 247, 251, 256, 258, 268, 283 КУпАП України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», Конституцією України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до капрала поліції батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Донецькій області Яковлева Романа Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11.08.1995 року , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: капрал поліції батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Донецькій області Яковлев Роман Володимирович, місцезнаходження: 87531, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд. 16.

Повне рішення складено 17.03.2020 року.

Суддя Н.В.Баркова