Справа № 320/3839/19
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3839/19 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого-судді: Черпіцької Л.Т.
суддів:Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.
за участю секретаря:Закревської І.Л.,
представника позивача Здибеля Р.О.,
представника відповідачаЯрового А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Київській області від 11.07.2019 № 1461 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи- платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ),

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Київській області стосовно винесення наказу від 11.07.2019 № 1461 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Винятком, яким встановлено, відсутність строку давності для проведення перевірки контролюючим органом, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, є обставина, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано взагалі.

У позивача відсутній обов`язок щодо подання декларації, що регламентується положенням п.179.2 ст. 179 Податкового кодексу України, згідно яких відсутня необхідність фізичній особі-резиденту подавати річну декларацію про майновий стан і доходи, в разі, коли вони повністю отримані від операцій з продажу нерухомого майна.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковий орган повинен дотримуватись загальних строків давності, визначених статтею 102 ПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що рішення було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що дії посадових осіб відповідача щодо призначення документальної позапланової перевірки позивача на підставі наказу від 11.07.2019 № 1461, є правомірними та обґрунтованими. ОСОБА_1 відмовився від надання відповіді на запит податкового органу, та за період з 01.01.2012 по 31.12.2018 не подавав декларацій про майновий стан і доходи, що у сукупності стало підставою для проведення перевірки. Звернув увагу, що копію оскаржуваного наказу направлено позивачу засобами поштового зв`язку 12.07.2019, а тому відповідач діяв правомірно та із додерженням усіх вимог встановлених статтею 87 Податкового кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані, просить в її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та врахувавши підстави для скасування касаційним судом рішення суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на адресу позивача надійшов лист ГУ ДФС у Київській області від 28.03.2019 № 8012/С/10-36-13-03 "Про надання інформації та її документального підтвердження".

У відповідь позивач в порядку та строки визначені ПК України, враховуючи положення абз.6 п. 73.3 ст. 73 ПК України, відмовив в наданні інформації та копій витребуваних документів, оскільки платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на запит складений з порушенням вимог, викладених у абзацах 1-5 п.73.3 ст. 73 ПК України.

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у Київській області від 11 липня 2019 року № 1461 прийнято рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з 19.07.2019, тривалістю 5 робочих днів.

Перевірка призначена з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна за період з 01.01.2012 по 31.12.2018.

Перевірка підлягає проведенню на підставі п.п.78.1.1, п.п.78.1.2. п.п.78.1.13 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ із змінами.

Отже, підставою для проведення перевірки за період з 01.01.2012 по 31.12.2018 визначено пп.78.1.1 з п.78.1 ст.78 ПК України.

В силу вимог пункту102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Винятком, яким встановлено, відсутність строку давності для проведення перевірки контролюючим органом, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, є обставина, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано взагалі.

Відповідно до пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Тобто, необхідною передумовою для призначення перевірки на підставі підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України є законодавчо встановлений обов`язок фізичної особи (платником податків) здійснювати подання в установлений законом строк податкових декларацій, розрахунків, звіту про контрольовані операції або документацію з трансферного ціноутворення.

В той же час, згідно статті 179 Податкового кодексу України платник податку на доходи фізичних осіб зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 179.2 цього розділу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи:

- від податкових агентів, які згідно з цим розділом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу;

- виключно від одного податкового агента незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу, крім випадків, прямо передбачених цим розділом;

- від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу;

- у вигляді об`єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку та/або з яких сплачено податок відповідно до пункту 174.3 статті 174 цього Кодексу;

- зазначені у пунктах 167.2 - 167.4 статті 167 цього Кодексу, крім випадків, коли декларування таких доходів прямо передбачено відповідними нормами цього розділу;

- зазначені у підпункті "є" пункту 176.1 статті 176 цього Кодексу від двох і більше податкових агентів, і при цьому загальна річна сума оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) такими податковими агентами не перевищує ста двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, положення п. 179.2 ст. 179 Податкового кодексу України щодо необхідності подачі платником податку на доходи фізичних осіб річної декларації про майновий стан та доходи, не застосовуються у випадку отримання доходів від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів, за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу.

Враховуючи відсутність обов`язку у позивача на подання річної декларації про майновий стан і доходи, за умови, що вони отримані від операцій з продажу нерухомого майна, визначений податковим органом підставою для проведення позапланової документальної перевірки пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України не може бути правомірною підставою для проведення такої, як наслідок, зумовлює неможливість для застосування винятку, передбаченого пунктом 102.1 ПК України, щодо відсутності строку давності для проведення перевірки контролюючим органом, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано взагалі.

ОСОБА_1 не зареєстрований фізичною-особою підприємцем та не здійснює підприємницької діяльності, а також в межах даних спірних правовідносин не є податковим агентом.

За таких обставин, податковий орган не мав законних підстав для проведення перевірки на підставі приписів п.п.78.1.1 з п.78.1 ст.78 ПК України та визначати період для проведення такої перевірки поза межами 1095 днів.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржуваний наказ від 11.07.2019 № 1461 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )" прийнято з без дотримання вимог визначеної ПК України

Враховуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, відсутні підстави для розподілу судових витрат на користь скаржника

Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 16 березня 2020 року.

Головуючий суддя:Л.Т. Черпіцька
Судді:Я.Б. Глущенко
О.Є. Пилипенко