Справа № 260/160/19
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/160/19 пров. № 857/12211/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі №260/160/19 (суддя Скраль Т.В., час ухвалення 09:27, повний текст рішення складено 07.10.2019, м. Ужгород) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - відділ освіти Міжгірської РДА, про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - відділ освіти Міжгірської РДА, в якому просила: а) визнати рішення суб`єкта владних повноважень - Міжгірського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області протиправним, яке проявляється у не зарахуванні безперервного стажу роботи з 05.10.1976 року по 03.10.1997 року при призначенні пенсії;

б) зобов`язати Міжгірське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області врахувати при призначенні пенсії за віком стаж роботи з 05.10.1976 року по 03.10.1997 року (20 років 11 місяців 28 днів) у повній мірі, як безперервний згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої 03.11.1975 року та дублікату трудової книжки НОМЕР_2 , заповненого 03.10.1997 року, з часу призначення пенсії, а саме - з 19.04.2016 року.

Рішенням від 25 вересня 2019 року Закарпатський окружний адміністративний суд позовну заяву задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Міжгірського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, що проявилися у не зарахуванні безперервного стажу роботи ОСОБА_1 з 16.11.1977 року по 03.10.1997 року при призначенні пенсії.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області врахувати при призначенні пенсії зі віком стаж роботи ОСОБА_1 з 16.11.1977 року по 03.10.1997 року в повній мірі як безперервний згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 , заповненої 03.11.1975 року, та дублікату трудової книжки НОМЕР_2 , заповненого 03.10.1997 року, з часу призначення пенсії, а саме - з 19.04.2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовив.

Також суд стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області судові витрати у розмірі 384, 20 гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та не звернув належної уваги на те, що при призначенні пенсії відповідач правильно визначив трудовий стаж позивача, оскільки записи трудової книжки № НОМЕР_4 за порядковими номерами 4-8 містять неточні відомості про роботу, переведення та відсутній запис про звільнення з роботи. А подана позивачем довідка №01-18/367 від 13.05.2016 для підтвердження вказаних вище записів трудової книжки не містить даних наказу про переведення на посаду бухгалтера (10.09.1979) та посаду економіста (01.12.1979).

Також суд не взяв до уваги, що спеціалістами відділу контрольно-перевірочної роботи проведено у відділі освіти Міжгірської РДА зустрічну перевірку підтвердження факту роботи позивача, про що складено Акт №45 від 15.07.2016.

В акті зафіксовано, що провести зустрічну перевірку періодів роботи 1979-1986 неможливо у зв`язку з відсутністю первинних документів (особових рахунків працівників підвідомчих установ). Проведено також зустрічну перевірку стажу роботи ОСОБА_1 в Репинській сільській раді за період з 01.01.1979 по 31.08.1979, де також відсутні первинні документи (накази про прийняття та звільнення з роботи у дитячому садку Сойми), доказом чого є Акт №47 від 29.07.2016 про проведення зустрічної звірки.

Покликається на постанову Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №752/21038/16-а, де висловлена позиція про те, що неможливість проведення відповідачем перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів не пов`язано з волею позивача, однак така обставина не означає, що відповідач має беззаперечно враховувати їх при призначенні пенсії, якщо вони не підтверджені первинними документами, як це передбачено законом.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника, в якій також висловлює позицію щодо законності рішення суду першої інстанції та надуманості доводів апеляційної скарги, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Учасники справи викликалися в судове засідання, проте у зв`язку з їх неявкою фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 08 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Міжгірського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви про призначення пенсії додано: трудову книжку серії НОМЕР_5 , трудову книжку серії НОМЕР_6 (дублікат) та інші документи (довідка про стаж роботи № 01-18/367 відділу освіти Міжгірської РДА від 13 травня 2016 року, довідка про зарплату № 551/1 , № 552/1 тощо).

Міжгірським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України здійснено перевірку поданих документів та 19.04.2016 року призначено пенсію за віком.

15 липня 2016 року, за висновком Акта № 45 зустрічною перевіркою правильності видачі довідки за № 01-18/367 від 13.05.2016 року (а.с.17) стажу роботи гр. ОСОБА_1 у відділі освіти Міжгірської РДА, розбіжностей не виявлено. Провести зустрічну перевірку підтвердження стажу роботи за період з 1979-1986 роки неможливо в зв`язку з відсутністю первинних документів (особових рахунків працівників підвідомчих установ), (а.с.21).

29 липня 2016 року, за Актом № 47 - зустрічною перевіркою правильності видачі довідки за № 112 від 22 липня 2016 року з первинними документами розбіжностей не виявлено, ( а.с.22).

16 листопада 2018 року, позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про надання інформації про періоди зарахування стажу робот при призначенні пенсії.

03 грудня 2018 року позивач отримала лист № 35-ц, в якому вона повідомляється, що при призначенні пенсії враховано стаж - 28 років, 11 місяців, 01 день. За твердженнями позивача, за результатами усного прийому спеціалістами ПФУ, вона з`ясувала, що стаж роботи за період за 05.10.1976 по 03.10.1997 не враховано в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач згідно з розрахунком стажу (а.с. 19) врахував ОСОБА_1 наступні періоди:

з 03.11.1975 року по 04.10.1976 року враховано 11 місяців 2 дні,

з 05 жовтня 1976 року по 15.11.1977 - 1 рік 1 місяць 11 днів

з 15.01.1978 по 15.08.1978 - 7 місяців 1 день

з 15.01. 1979 року по 15.08.1979 року -7 місяців 1 день

з 15.01.1987 по 15.09.1987 - 8 місяців 1 день

з 15.12.1987 року по 31.12.1987 року - 17 днів

Загалом: 28 років 11 місяців, 1 день.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неврахування при призначенні пенсії всього періоду її трудової діяльності, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що відповідач неправомірно та безпідставно піддав сумніву достовірність записів, внесених до трудової книжки, які додатково зазначені в дублікаті трудової книжки, та врахувавши стаж роботи позивача за актом перевірки первинних бухгалтерських документів, які до моменту перевірки збереглися не в повному обсязі, обмежив її право на повноцінне пенсійне забезпечення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Трудова книжка відповідно до приписів ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12 серпня 1993 року №637 (надалі Порядок №637).

Відповідно до п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, або неточностей у її заповненні.

Зі змісту заявленого позову колегія суддів вбачає, що спір виник щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування до безперервного трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 05.10.1976 по 03.10.1997.

У дослідженій судом першої інстанції трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_3 містяться такі записи, щодо яких виник спір:

- ( а.с.33) запис № 1 - з 03.11.1975 (наказ № 298 від 03.11.1975) - учень пресувальника «Філіал № 3 Львівський завод ім. В. І. Леніна»;

- запис № 2 з 01.12.1975 (наказ № 396 від 01.12.1975) - пресувальник II роз.;

- запис № 3 - 04.10.1976 (наказ № 290 від 04.10.1976) - звільнена ;

- запис № 4 з 04.10.1976 (наказ № 423-к від 20.09.1976) - старша піонервожата Міжгірсько - Запереділянської восьмирічної школи;

- запис № 5 з 06.09.1978 (наказ № 236-к від 01.09.1978) - переведена на посаду т.в.о. завідуючої дитячим садком с. Сойми;

- запис № 6 - 10.09.1979 (наказ № 193-к від 10.09.1979) - звільнена з роботи у зв`язку із переходом на інше місце роботи з 18.09.1979 ( а.с.34);

- запис 7 - 10.09.1979 (наказ № 199-к від 10.09.1979) - переведена з посади зав. д/с с. Сойми на посаду бухгалтера централізованої бухгалтерії Міжгірського райвно з 18 вересня 1979 (а.с.34);

- запис № 8 - 22.01.1988 (наказ № 19-к від 22.01.1988р.) - призначена на посаду головного бухгалтера Міжгірського райвно. Дата звільнення з даної посади не значиться.

Згідно з записами дубліката трудової книжки НОМЕР_2 , заповненої 03.10.1997, стаж роботи позивача підтверджується :

- запис № 1 (стор. 37 дубліката трудової книжки, що приєднана до пенсійної справи позивачки) з 01.10.1976 (наказ № 423-к від 20.09.1976) - призначена піонервожатою Міжгірсько - Запереділянської восьмирічної школи;

- запис № 2 - з 06.09.1978 (наказ № 236-к від 01.09.1978) - переведена на посаду т.в.о. завідуючої дитячим садком с. Сойми;

- запис № 3 - з 18.09.1979 (наказ № 193 К від 10.09.1979р.) - звільнена від обовязків зав д/с с. Сойми;

- запис № 4 - 8.09.1979 (наказ № 199 10.09.1979) - переведена з посади завідуючої дитсадком с. Сойми на посаду бухгалтера централізованої бухгалтерії Міжгірського райвно;

- запис № 5 - 01.12.1979 року (наказ № 225 від 01.12.1979) - переведена з посади бухгалтера на посаду старшого економіста централізованої бухгалтерії Міжгірського райвно, (а.с.25);

- запис № 6 - 22.01.1988 (№ 8-к від 22.01.1988) - переведена з посади економіста на посаду головного бухгалтера централізованої бухгалтерії відділу народної освіти Міжгірського райвиконкому ( стор. 39 дублікату трудової книжки), ( а.с.29);

- запис № 7 - 03.10.1997 року звільнена з посади головного бухгалтера централізованої бухгалтерії райвно у зв`язку з позбавленням права займати посаду з адміністративно - господарськими повноваженнями відповідно до вироку суду - п.7 ст. 36 КЗпП, (стор. 41 дубліката трудової книжки), (а.с.29).

- запис № 8 - 16.02.2001 року - призначена на посаду головного бухгалтера централізованої бухгалтерії відділу культури Міжгірської РДА, ( а.с.30). При цьому матеріалами справи підтверджується, що записи у трудовій книжці та дублікаті не містять виправлень, наявні печатки підприємств та установ, наявні підписи посадових осіб, наявна необхідна інформація про працівника, наявні відомості про роботу, відомості про прийняті документи - дати, номери тощо. Записи є зрозумілими та послідовними.

Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на неможливість врахування до стажу роботи позивача періодів відповідно до записів трудової книжки за порядковими номерами 4-8, позаяк такі містять неточні відомості про роботу, переведення та відсутній записи про звільнення з роботи, оскільки такі відомості додатково підтверджено дублікатом трудової книжки НОМЕР_2 з покликанням на відповідні первинні документи.

З цих же ж підстав необґрунтованим є покликання апелянта на неточності у довідці №01-18/367 від 13.05.2016, долученій позивачем для підтвердження записів за порядковими номерами 4-8, оскільки з врахуванням положень п. 3 Порядку №637 такі необхідні за умови відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Колегія суддів також звертає увагу те, що Верховний Суд у постановах від 28 лютого 2018 року у справі №428/7863/17, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі №423/1881/17, від 29 березня 2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Щодо покликання апелянта на наведену у постанові від 12.06.2019 у справі №752/21038/16-а позицію Верховного Суду про неможливість проведення перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів, не пов`язану з волею позивача, що не означає обов`язку беззаперечного врахування пенсійним органом відомостей, не підтверджених первинними документами, то така висловлена з приводу наведених підприємством у довідці про заробітну плату розмірів такої. Адже відповідно до пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

У даному спорі мова йде про зарахування до загального стажу працівника періодів роботи, які чітко зазначені в трудовій книжці працівника, яка згідно зі ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи, та підтвердження додатковими документами потребує у виключних випадках.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач неправомірно та безпідставно піддав сумніву достовірність записів, внесених до трудової книжки, які крім того, додатково зазначені в дублікаті трудової книжки. Отже, в даному випадку, врахування стажу роботи позивача за актом перевірки первинних бухгалтерських документів, які до моменту перевірки збереглися не в повному обсязі, призвело до обмеження її права на повноцінне пенсійне забезпечення.

З вищенаведеного випливає, що відповідач при розрахунку стажу роботи керувався не трудовою книжкою та дублікатом трудової книжки, які є основними документами при підтвердженні стажу роботи, а обмежився врахуванням первинних документів, які частково збереглися на момент перевірки.

Жодних інших доказів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не представив.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі №260/160/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 07.02.2020