Справа № 240/11209/19
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 березня 2020 року
Київ
справа №240/11209/19
адміністративне провадження №К/9901/6636/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів Шишова О. О., Яковенка М. М.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року та ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року у справі №240/11209/19 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
у с т а н о в и в :
Зазначена касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
Перевіряючи касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 в частині оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року, суд виходить із такого.
Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року - позовну заяву повернуто позивачеві.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року - апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
Отже, ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви не переглядалась в апеляційному порядку.
Пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 в частині оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 у справі №240/11209/19.
Перевіривши матеріали касаційної скарги в частині оскарження ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року, суд прийшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Згідно із пунктом 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Пунктом 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Постановляючи оскаржувану ухвалу від 06 лютого 2020 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року залишено апеляційну скаргу без руху, оскільки до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору, та запропоновано скаржнику в строк протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху виконати вимоги ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги.
Вказану ухвалу скаржнику вручено 23 грудня 2019 року.
20 грудня 2019 року скаржником подано до суду заяву про долучення доказів про сплату судового збору.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року продовжено Військовій частині НОМЕР_1 термін для усунення недоліків апеляційної скарги на 10 днів з моменту отримання даної ухвали, оскільки позивачем сплачено судовий збір не в повному обсязі.
Вказана ухвала скаржником отримана 02 січня 2020 року.
03 січня 2020 року та 10 січня 2019 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги та клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочку у проплаті решти судового збору у зв`язку з тим, що військовою частиною відправлені заявки до довольчого органу, однак станом на момент подання вказаного клопотання кошти на рахунок військової частини не поступили.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору та продовжено Військовій частині НОМЕР_1 термін для усунення недоліків апеляційної скарги до 31 січня 2019 року.
Вказана ухвала скаржником отримана 20 січня 2020 року.
03 лютого 2020 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про відстрочку у проплаті решти судового збору, яке мотивована відсутністю коштів для сплати судового збору.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06 лютого 2020 року відмовив у задоволенні вказаного клопотання та повернув апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у зазначеній справі.
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із невиконання апелянтом вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху в частині сплати судового збору.
За змістом пункту 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Відповідно до частини другої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
За правилами пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, в установлений судом строк, вона повертається позивачеві.
Зважаючи на викладене, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу з підстав не усунення недоліків скарги, вірно застосував положення пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Щодо доводів скаржника в частині незгоди з позицією суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору, Верховний Суд зазначає наступне.
За приписами частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Відповідно до частин першої, другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.
Отже, суд наділено повноваженням зменшити тягар несення судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення тягаря несення судових витрат є не обов`язком суду, а повноваженням за певних обставин.
При цьому в частині сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря несення цих судових витрат.
Особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану та, за наявності, обставини, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом права зменшити тягар несення судових витрат у частині сплати судового збору. Такі обставини повинні бути підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами.
Суд, що вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги), встановивши за результатом розгляду відповідного клопотання наявність установленої законом підстави для зменшення тягаря несення судових витрат та дійшовши висновку про необхідність реалізації такого свого права, самостійно, зважаючи на наявні обставини, визначає спосіб зменшення цього тягаря. Визначення способу зменшення тягаря несення судових витрат є прерогативою (виключним правом) відповідного суду.
До того ж, враховуючи предмет спору, заявник у даному випадку не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», проблеми у фінансуванні бюджетної установи не може бути самостійною підставою для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги у частині сплати судового збору, встановленого законом.
Отже, доводи касаційної скарги в цій частині не дають підстав для висновку про наявність порушення з боку суду апеляційної інстанції норм процесуального права.
Враховуючи те, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається заявник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд прийшов до висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі №240/11209/19 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року у справі №240/11209/19 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач І. В. Дашутін
Судді О. О. Шишов
М. М. Яковенко