Справа № 640/2854/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року м. Київ № 640/2854/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг
доМіністерства юстиції України
провизнання протиправною та скасування постанови від 19.21.2019р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. від 19.12.2019р. у виконавчому провадженні №60682566 про накладення штрафу.

Ухвалою суду від 20.02.2020 р. суддею Амельохіним В.В. відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови від 19.12.2019р. ВП № 60682566 про накладення штрафу у розмірі 5 100,00грн., оскільки позивач направляв заяву про відкладення виконавчих дій та продовження строків для добровільного виконання судового рішення у справі №826/8168/17. Також у даній заяві відповідача було повідомлено про вжитті позивачем дії щодо добровільного виконання рішення суду у справі №826/8168/17.

Відповідач відзиву на позов не надав, однак подав через канцелярію суду на виконання вимог ухвали від 20.02.2020р. копію матеріалів виконавчого провадження №60682566.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановським Ю.В. відкрито виконавче провадження ВП №60682566 про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (ідентифікаційний код юридичної особи: 39369133) встановити для Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (ідентифікаційний код юридичної особи: 20578072) економічно обґрунтований тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами, зокрема, включивши до складу такого тарифу: витрати на придбання природного газу для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат на період 2016 року в обсязі, розрахованому відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за № 570/7891, Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за N 571/7892; витрати на оплату природного газу для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат за період 2014-2016 років, в частині, що не була компенсована внаслідок невідповідності тарифу на розподіл природного газу економічно обґрунтованому рівню, а саме 319,6 млн. грн. без ПДВ; компенсацію недоотриманої тарифної виручки у зв`язку зі зменшенням обсягів розподілу газу за 2016 рік в сумі 124,6 млн. грн. без ПДВ.

19 грудня 2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановським Ю.В. прийнято постанову про накладення штрафу на Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за невиконання станом на 19.12.2019р. рішення суду у справі №826/8168/17.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону №1404-VІІІ визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Отже, слід дійти висновку, що постанову про накладення штрафу державним виконавцем може бути винесено лише після перевірки виконання такого рішення та у разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Судом з наданих матеріалів справи встановлено наступне:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2017р. у справі №826/8168/17 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, залишеного без змін Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017р., та постановою Верховного суду від 11.07.2019р., позов задоволено повністю.

22 жовтня 2019 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист в частині зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (ідентифікаційний код юридичної особи: 39369133) встановити для Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (ідентифікаційний код юридичної особи: 20578072) економічно обґрунтований тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами, зокрема, включивши до складу такого тарифу: витрати на придбання природного газу для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат на період 2016 року в обсязі, розрахованому відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за № 570/7891, Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за N 571/7892; витрати на оплату природного газу для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат за період 2014-2016 років, в частині, що не була компенсована внаслідок невідповідності тарифу на розподіл природного газу економічно обґрунтованому рівню, а саме 319,6 млн. грн. без ПДВ; компенсацію недоотриманої тарифної виручки у зв`язку зі зменшенням обсягів розподілу газу за 2016 рік в сумі 124,6 млн. грн. без ПДВ.

На підставі заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановським Ю.В. винесено постанову від 22.11.2019р. про відкриття виконавчого провадження №60682566, пунктом 2 резолютивної частини якої зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

18 грудня 2019 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України отримано лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, повідомлено державного виконавця про те, що Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» встановлено процедуру прийняття будь-якого рішення, щодо встановлення цін (тарифів) регулятором, яка значно триваліша ніж 10 робочих днів, що фактично унеможливлює виконання Постанови №60682566 у вищезазначений термін.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (в редакції, що діяла до 29.12.2019р.) (далі по тексту - Закон) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» є постійно діючим незалежним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Статтею 16 Закону передбачено, що проекти рішень Регулятора з питань встановлення цін (тарифів), затвердження програм, якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів), затвердження інвестиційних програм надані Регулятором законом, підлягають відкритому обговоренню.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проводив засідання, відкритті обговорення, результатом якого стало схвалення 24.12.2019р. постанови, щодо встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу для АТ «Київоблгаз».

Суд зауважує, що «поважність причин» це оціночне поняття.

Поважні причини - це обставини, що діють на волю суб`єкта, з яким законодавець пов`язує звільнення цього суб`єкта від виконання покладених на нього обов`язків або від визначених законодавством негативних наслідків його поведінки.

До поважних причин можуть бути віднесені будь-які обставини навколишнього світу.

Це можуть бути як дії фізичних або юридичних осіб, так і явища, які не залежать від волі людини. Такі обставини мають впливати на волю суб`єкта правовідносин. Саме внаслідок дії цих обставин, що виникли раптово або закономірно, він не має змоги належним чином виконувати покладені на нього обов`язки.

Обставини, що визначаються законом як поважні причини, звільняють суб`єкта правовідносин від виконання покладених на нього обов`язків або негативних для нього наслідків.

Дослідивши документи, подані сторонами та обставини справи в цілому, суд зазначає, що позивачем вчинялись активні дії з метою виконання рішення суду на вимогу державного виконавця, що підтверджуються вищенаведеними долученими до матеріалів справи документами. Невиконання рішення суду з неповажних причин не відбувалося, оскільки позивач, розпочав вчиняти дії з виконання рішення суду, до відкриття виконавчого провадження, а саме у жовтні 2019 року, а процедура прийняття рішення відповідно Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» значно перевищує 10-ий термін (ст.14 Закону).

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що постанова старшого державного виконавця про накладення штрафу від 19.12.2019р. у ВП 60682566 є протиправною та такою, що прийнята не у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України та ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору з Міністерства юстиції України у розмірі 2 102,00 грн. ( дві тисячі сто дві гривні, 00 коп.)

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, вул. Смоленська 19, місто Київ, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. від 19.12.2019р. у виконавчому провадження №60682566 про накладення штрафу.

Присудити на користь Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, вул. Смоленська 19, місто Київ, ) здійсненні нею документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102грн. (дві тисячі сто дві гривні, 00 коп.) з Міністерства юстиції України (01001, вул. Городецького 13, місто Київ, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.В. Амельохін