Справа № 640/18423/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

16 березня 2020 року м. Київ№ 640/18423/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження питання про закриття провадження в адміністративній справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дікергофф Транспорт Україна"
до Державної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Дікергофф Транспорт Україна» із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд з урахуванням уточнення позовних вимог: визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 18.10.2018 №314, яким ТОВ «Дікергофф Транспорт Україна» була розрахована сума плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 17,90 євро.

Ухвалою Оружного адміністративного суду м. Києва від 14.11.2018 позовну заяву залишено без руху та позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Оружного адміністративного суду м. Києва від 10.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.10.2018 року посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області за результатами проведеного габаритно-вагового контролю складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 10312384. Як стверджує позивач, проведений відповідачем 18.10.2018 габаритно-ваговий контроль незаконний та необґрунтований. Отже, спірний розрахунок сплати за проїзд, на думку позивача, незаконний, складений з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, з огляду на те, що транспортування позивачем вантажів відбувалося з порушенням вимог Закону України «Про автомобілі дороги» та Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів Украйни від 18.01. 2001 № 30, а нараховану плату у сумі 576,17 грн. обґрунтованою.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Судом встановлено, що у власності відповідача знаходиться транспортний засіб: марки MAN, модель TGA 18.400, держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом цементовозом Spitzer SF 2737/2 P , держаний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Згідно до подорожного листа від 18.10.2018 здійснювалося перевезення вантажу - насипу портландцементу марки ПЦ ПА-ІІІ-500, загальною масою вантажу 25,00 г. для ТДВ «Хмельницькзалізобетон» автотранспортним засобом по маршруту м.Здолбунів - м. Хмельницький - м. Здолбунів (товарно - транспортна накладна№ 10312384 від 18.10.2018).

18.10.2018 при проведенні перевірки у пункті габаритно-вагового контролю вул. Приміська, 2г міста Славута головним спеціалістом відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області Таєнчуком Дмитром Володимировичем виявлено факт перевезення вантажу транспортним засобом марки MAN, модель TGA 18.400, держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом цементовозом Spitzer SF 2737/2P, держаний реєстраційний номер НОМЕР_3 із перевищенням нормативно вагових параметрів на вісь, встановлених Правилами дорожнього руху України За кермом транспортного засобу перебував водій ОСОБА_1 .

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю складено чек зауваження № 1445 від 18.10.2018; акт № 0022314 від 18.10.2018 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, встановлених обмежень загальної маси та (або) навантажень на вісь, яким зафіксоване порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг із перевезення вантажу із перевищенням нормативно вагових параметрів на другу одиночну вісь: допустиме 11000, фактично 11350 - довідка про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 18.10.2018. бланк 0022314 з зазначенням наступних параметрів транспортного засобу позивача: повна маса транспортного засобу 38,050 тонн, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 314 від 18.10.2018 з зазначенням перевищення нормативів: навантаження на вісь перевищено на 3,18%, плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів, євро/км - 0,05 за 1 км проїзду, яким зобов`язано позивача здійснити плату у сумі 17,90 євро (переведення в гривні відповідно до курсу обміну НБУ) за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Зі змісту вказаних документів судом встановлено, що відповідачем виявлено порушення позивачем вимог законодавства в частині перевищення транспортним засобом марки MAN, модель TGA 18.400, держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом цементовозом Spitzer SF 2737/2P, держаний реєстраційний номер НОМЕР_3 нормативних вагових параметрів. Вказане слугувало підставою для складання відповідачем спірного розрахунку плати у розмірі 17,90 євро за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0022314 від 18.10.2018 із зазначенням перевищення нормативів: навантаження на другу одиночну ось допустиме 11000, фактично 11350, плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів, євро/км - 0,05, яким зобов`язано позивача здійснити плату (переведення в гривні відповідно до курсу обміну НБУ) за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Позивач не погодився зі вказаним вище розрахунком плати та стверджує, що інспектором допущено помилку під час проведення вимірів, не враховано характер (сипучість) вантажу, у зв`язку з чим звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним дій та скасування розрахунку.

Вирішуючи питання про закриття провадження, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08 вересня 2005 року № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 87 (далі - Порядок № 87).

За змістом пунктів 26, 27 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879) кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки (пункт 31-1 Порядку).

Так, наведеними правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

При цьому, повноваження відповідача щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати, що здійснюється у формі розрахунку.

Судом встановлено, предметом оскарження у цій справі є питання щодо правомірності розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 18.10.2018 оку, яким нараховано плату за проїзд у розмірі 17,90 євро.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Положеннями пунктів 1, 5 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Слід зазначити, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як зазначалося, у спірних відносинах, що склались у цій справі відповідач, відповідно до наданих йому повноважень та за умови встановлення під час проведення габаритно-вагового контролю перевищення автомобілем перевізника вагових або габаритних показників, параметри яких перевищують нормативні, за встановленою формулою здійснює лише нарахування плати за проїзд, що оформлюється розрахунком.

У свою чергу, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.

З огляду на викладене, Суд вважає, що повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише нарахуванням плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів. Водночас, сама плата за проїзд є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування та у разі недобровільної сплати стягується шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування розрахунку за наслідками оформлення результатів габаритно-вагового контролю під час перевірки 18.10 2018 року у відношенні до позивача та визначення йому суми сплати за проїзд в розмірі 17,90 євро, Суд зазначає, що він по своїй суті ніяким чином не впливає на права та обов`язки сторін у справі, оскільки такий розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому він не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічна правова позиція викладене Верховним Судом у постанові у постанові по справі № 820/1337/17 від 26.02.2020.

Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в загальній сумі 1762,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3686 від 26.11.2018 , у зв`язку з чим, сплачена сума судового збору підлягає поверненню.

Керуючись статтями 143, 238, 239, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №640/18423/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дікергофф Транспорт Україна» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд .

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Дікергофф Транспорт Україна» (код ЄДРПОУ 3487514) сплачену суму судового збору у розмірі 1762,00 грн., відповідно до платіжного доручення № 3686 від 26.11.2018 року.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур