Справа № 260/1088/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/1088/19 пров. № А/857/650/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 Юріївни на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Калинич Я.М., час ухвалення судового рішення 12 год 00 хв у м. Ужгород, час складання повного тексту судового рішення 27 листопада 2019 року) за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - ГУ ДФС у Закарпатській області, контролюючий орган, відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.03.2019 за № та №.

Позов мотивований тим, що отримана безповоротна фінансова допомога від Благодійного фонду «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ» не є результатом здійснення ним підприємницької діяльності, а тому така повинна оподатковуватися як додаткове благо, надане фізичним особам. При цьому, згідно п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України саме фонд є податковим агентом, який повинен утримувати податок від суми такого доходу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача Матій Н.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою повністю задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги ту обставину, що грошова сума у вигляді гранту, який є одноразовою цільовою виплатою, відповідно до вимог ПК України являється безповоротною фінансовою допомогою. Крім того, зазначений дохід не є результатом від здійснення підприємницької діяльності, а тому такий оподатковується як додаткове благо. Слід зазначити, що відповідач не звернувся до суду із вимогою тлумачення умов договору відповідно до ст.312 ЦК України, а сторони не ставлять під сумнів факт отримання безповоротної фінансової допомоги.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Матій Н.Ю., яка підтримала апеляційну скаргу, представника відповідача Карпа-Газду М.В., яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що контролюючим органом у період з 18.02.2019 по 20.02.2019 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб (далі ПДФО) та військового збору за 2017 рік, за результатами якої складено акт №192/07-16-13-07/ НОМЕР_1 від 27.02.2019.

Перевіркою встановлено порушення вимог п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.п.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.п.168.1.3 п.168.1 ст.168, п.п. «в» п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 ПК України - неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.п.164.1.1 п.164.1, п.п.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.п.168.1.3 п.168 ст.168, п.177.6 ст.177 ПК України, у результаті чого визначено податкові зобов`язання з ПДФО за 2017 рік в сумі 33689,67 грн, п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162, п.п.163.1.1 п.163 ст.163, п.п.168.1.3 п.168.1 ст.168, п.п.1.1, п.п.1.2, п.п.1.4 п.16 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у результаті чого, визначено податкові зобов`язання з військового збору за 2017 рік в сумі 2807,47 грн.

З висновками перевірки, викладеними в Акті позивач не погодився та подав до ГУ ДФС у Закарпатській області свої заперечення в порядку, визначеному п.86.7 ст.86 ПК України, за результатами розгляду яких, відповідач, листом №4046/07-16-13-07 від 28.03.2019 «Про розгляд заперечення до акту перевірки» повідомив, що викладені у запереченні аргументи, на думку податкового органу, не спростовують факти порушення, відображенні в акті перевірки та залишив пункти 2, 3 висновку акту без змін, а пункт 1 виклав у наступній редакції : «п.п.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.п. «в» п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 ПК України, у результаті чого встановлено несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік».

За наслідками перевірки, 28.03.2019 контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в розмірі 33 689,67 грн за податковим зобов`язанням та 8422,42 грн за штрафними (фінансовими) санкціями та №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 2 807,47 грн та за штрафними санкціями у розмірі 701,87 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач подав на адресу ДФС України скаргу від 17.04.2019, у якій просив їх скасувати.

За результатами розгляду скарги, ДФС України прийняло рішення №27729/6/99-99-11-05-01-25 від 18.06.2019, яким скаргу було залишено без задоволення, а оспорювані рішення без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що отримане фінансування за договором з Благодійного фонду «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ» не є безповоротною фінансовою допомогою чи додатковим благом, як вважає позивач, з покликанням на призначення такого платежу у банківській виписці. Суд вважає, що вказане фінансування не охоплюється визначенням «безповоротна фінансова допомога», а є «іншими доходами» в контексті положень п.п.164.2.20 п.164.2 ст.164 ПК України. Стосовно доводів позивача з покликанням на первинні документи у вигляді банківської виписки та платіжного доручення, то такі в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є тотожними і не можуть бути підтвердженням юридичної природи отриманих коштів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значенням для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України

Відповідно до п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України, платниками ПДФО є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п.164.1 ст.164 цього Кодексу, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п.164.1.1 п.164.1 ст.164 ПК України, оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно п.п.164.1.1 п.164.1 ст.164 ПК України, загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із ст.177 цього Кодексу та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно зі ст.178 цього Кодексу

Відповідно до п.п.164.2.20 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) доходу платника податку відносяться інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Згідно п.177.1 ст.177 ПК України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними у п.167.1 ст.167 цього Кодексу.

Пунктом 177.6 статті 177 ПК України передбачено, що у разі, якщо фізична особа-підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими ПК України для платників податку - фізичних осіб.

З приводу покликання скаржника на те, що ФОП ОСОБА_1 отримав грошову суму у вигляді гранту, який є одноразовою безповоротною цільовою виплатою, що в свою чергу відповідно до вимог ПК України є безповоротною фінансовою допомогою, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно дефініції, наведеної у п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України, безповоротна фінансова допомога - це, зокрема, сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів.

З матеріалів справи видно, що 07.08.2017 між БФ «ЗЦЕР «ЕГАН ЕДЕ» (Надавач фінансування) та позивачем (Кінцевий адресат) було укладено Договір про фінансування №2017-EEGP-E1B-4389.

Згідно преамбули цього Договору, кінцевий адресат подав проект за конкурсним зверненням Благодійної Організації БФ «ЗЦЕР «ЕГАН ЕДЕ» по програмі фінансування розвитку, інновацій та розширення бізнесу для приватних підприємців, мікро- та малих підприємств у галузі сільського господарства», опублікованого 21.03.2017 надавачем фінансування. Поданий проект надавач фінансування оцінив у відповідності із чинною процедурою прийняття рішень та передав на розгляд з пропозицією на фінансування. Відповідно до рішення, прийнятого по проекту, на умовах, визначених у даному Договорі фінансування, кінцевий адресат має право на отримання безповоротної фінансової допомоги (у подальшому - фінансування).

Відповідно до п.1.1, 1.2 вказаного Договору, кінцевий адресат, разом з підписанням даного Договору бере на себе зобов`язання на здійснення діяльності, що є предметом даного договору, на основі даного Договору та грантового проекту. Надавач фінансування зобов`язується надати кінцевому адресату на здійснення проекту безповоротне фінансування у формі авансу для кінцевого адресата, максимальна сума якого 1 629 855 угорських форинтів.

Згідно п.3.2 Договору, надавач фінансування проводить переказ суми фінансування, вказаної у п.1.2 на основі у формі авансу однією сумою кінцевому адресату на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 , відкритий в АТ «УкрСиббанк».

Відповідно до п.4.1 Договору, кінцевий адресат зобов`язаний подати повний фінансовий звіт про використання фінансування згідно з п.1.2 даного Договору та змістовну частину звіту про реалізацію протягом 10 днів після завершення реалізації проекту.

Пунктом 6.1 Договору сторони погодили, що кінцевий адресат надає банківську гарантію у вигляді інкасо на суму фінансової підтримки. Даний документ підтверджує той факт, що кінцевий адресат в повній мірі, у найкоротший термін зможе успішно задовольнити вимогу надавача фінансування про повернення коштів у повному обсязі.

Фінансування від БФ «ЗЦЕР «ЕГАН ЕДЕ» на виконання умов Договору №2017-EEGP-E1B-4389 від 21.08.2017 в сумі 187 205,64 грн надійшло на розрахунковий рахунок позивача 20.10.2017 та зазначений дохід задекларовано позивачем при поданні Декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік в рядку 10.9 «Інші доходи».

Згідно ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відтак, обов`язковою умовою договору дарування є відсутність обов`язку обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, що не є договором дарування.

З приводу покликання скаржника на те, що Договір про фінансування №2017-EEGP-E1B-4389 є договором пожертви, то такі доводи на думку колегії суддів, є хибним, оскільки відповідно до ст.729 ЦК України, пожертвою є дарування нерухомих та рухомих речей, зокрема грошей та цінних паперів, особам, встановленим ч.1 ст.720 цього Кодексу, для досягнення ними певної, наперед обумовленої мети. До договору про пожертву застосовуються положення про договір дарування, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, пожертва є різновидом договору дарування.

Згідно ст.720 ЦК України, сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальна громада.

Із матеріалів справи вбачається, що Договір про фінансування №2017-EEGP-E1B-4389 укладений з позивачем як із фізичною особою-підприємцем, а не як з фізичною особою, відтак позивач не може бути стороною у договорі дарування.

Крім того, із зазначеного вище договору вбачається, що для позивача встановлено певні умови, зокрема, п.1.12 : заборона відчуження, передання в оренду предмету проекту; п.2.1 : обов`язок завершити реалізацію проекту до певної дати та термін подання звіту : протягом 10 днів з моменту завершення реалізації проекту; п.4.1 : обов`язок позивача подати повний фінансовий звіт; п.5.13 : у випадку, якщо кінцевий адресат не виконує свій обов`язок по звітуванню або виконує неналежним чином, то повинен повернути виявлену надавачем фінансування неправомірно використану суму разом з відсотками, встановленими згідно ASZF (ЗУД).

Відтак, у випадку невиконання обов`язку по звітуванню або виконанні його неналежним чином, позивач зобов`язаний повернути неправомірно використану суму разом з відсотками.

З урахуванням вищевикладеного, отримане позивачем фінансування не підпадає під визначення «безповоротна фінансова допомога», а є «іншими доходами» фізичної особи, які оподатковуються відповідно до п.п.164.2.20 п.164.2 ст.164 ПК України.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у разі, якщо фізична особа-підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими ПК України для платників податку фізичних осіб. Оскільки надана фінансова допомога не є результатом від здійснення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, що проводиться у порядку та за правилами, передбаченими законодавством для такої категорії осіб, то така сума допомоги оподатковується за нормами, встановленими ПК України для оподаткування доходів фізичних осіб, як додаткове благо (18% ПДФО та 1,5% військового збору).

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) дохід платнику, зобов`язаний утримати податок і збір із суми такого доходу за рахунок платника.

При цьому, згідно п.п.168.1.1 п.168.1. ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок за ставкою, визначеною ст.167 ПК України.

Якщо грант отримано від особи, яка виконує функції податкового агента, то така фізична особа може не перейматися про утримання ПДФО та військового збору, адже це функція грантодавця. А от якщо грантодавець не є податковим агентом (наприклад, нерезидент або фізична особа, яка не є підприємцем), то такій фізичній особі слід самостійно подбати про декларування гранта і про сплату ПДФО.

Доводи скаржника про те, що банківська виписка та платіжне доручення є первинними документами та підтверджують юридичну природу отриманих коштів не беруться судом до уваги, з огляду на наступне.

Згідно дефініції, наведеної у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст.9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити : назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ №75 від 04.07.2018, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відтак, банківська виписка та платіжне доручення не є первинними документами, а є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами його перегляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 Юріївни залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року по справі №260/1088/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 12.03.2020.