Справа № 222/2186/19
Суддя: Подліпенець Є. О.
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 222/2186/19
Провадження № 2-а/222/5/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Темір В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач інспектор взводу № 2 роти № 4

батальйону УПП в Донецькій області

ДПП Сенгаєв І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське, справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сенгаєва Ігора Олеговича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Сенчаєва І.О. в якому просить визнати дії останнього протиправними та скасувати винесену ним постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 644415.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 30.11.2019 року інспектор взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Сенчаєв І.О. виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 644415, якою на нього наклав стягнення за ч.1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 керуючи ТЗ ВАЗ 2109914-20, д.н. НОМЕР_1 в Кальміуському районі м. Маріуполя по проспекту Кікопольський, 141, на транспортному засобі були відсутні передбачені конструкцією транспортного засобу бризковики. Проте, з даною постановою він не згоден, оскільки поліцейським не доведено, що на його транспортному засобі бризковики взагалі повинні бути. Також вважає, що відсутність бризковиків не відноситься до числа тих несправностей, за яких рух авто заборонений та їх відсутність не впливає на ходові якості автомобілю. При винесенні постанови відповідач не керувався жодними допустимими доказами. Крім цього оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній не зазначено порядку її оскарження, що також є підставою для її скасування.

Ухвалою судді від 10.12.2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні Володарського районного суду Донецької області. Крім цього, відповідачу роз`яснено що він за три дні до початку судового засідання має право подати відзив на позов та докази у разі заперечення позовних вимог за наявності. Також відповідачу роз`яснено його обов`язок відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, надати суду всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчинення дії, з приводу яких подано позов.

Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи.

Також стороні відповідача разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

22.01.2020 року інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сенгаєвим І.О. надано суду письмову заяву про заміну неналежного відповідача по справі на належного, яка ухвалою суду, що не була оформлена окремим процесуальним документом, а була занесена до журналу судового засідання, була залишена без задоволення.

Ухвалою суду від 10.11.2020 року зі згоди позивача, замінено первісного відповідача по справі інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сенчаєва Ігора Олеговича на належного відповідача інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сенгаєва Ігора Олеговича. Також, зазначеною ухвалою, відповідачу роз`яснено, що до початку судового засідання він має право подати суду відзив на позов та докази, у разі заперечення позовних вимог, за наявності. При цьому йому роз`яснено обов`язок, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, надати суду всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позов.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду письмову заяву в якій позов підтримав, наполягав на його задоволенні та просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідач інспектор взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сенгаєв І.О. в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Проте, надіслав суду поштою відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позовні вимоги сторони позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки на їх підтвердження останнім не надано належних та допустимих доказів. Також зазначив, що під час патрулювання 30.11.2019 року, ним, в Іллічівському районі м. Маріуполя, в районі будинку 141, близько 15 год. 40 хв. було помічено транспортний засіб ВАЗ 210994-20, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого, керував транспортним засобом, технічний стан якого не відповідав встановленим вимогам ПДР, а саме без передбаченими конструкцією з лівої та правої сторони задні захисні пристрої, задні грязезахисні фартухи (над задніми колісними арками) та бризковики, чим порушив п. 31.4.7. е ПДР України, після чого автомобіль був зупинений. Вказане порушення зафіксовано відео - реєстратором, та наявний відеозапис додається. За наслідками розгляду адміністративної справи, дослідивши докази, встановивши факт вчинення водієм адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, на останнього, на місці, було складено оскаржувану постанову. При цьому, в основу доказової бази вини водія у вчиненні правопорушення покладено, показання технічного приладу, що мають функції відеозапису, що у відповідності до положень ст. 251 КУпАП є належним доказом. Також при застосуванні адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. було враховано положення ст.ст. 33, 284 КУпАП. Також зазначив, що відповідно до технічних характеристик даного виду транспортного засобу, то він конструктивно має бути обладнаний бризковиками заднього крила (запис фото1, фото 2, додається на оптичному диску), а тому доводи сторони позивача є безпідставними. Крім цього наголосив, що оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП та містить порядок її оскарження, а тому доводи позивача і в цій частині є безпідставними, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід

відмовити у повному обсязі. Крім цього відповідач у відзиві просив суд розглянути справу без його участі, та додав оптичний диск з відеозаписом, завірену копію оскаржуваної постанови та копію роздруківки РК ТЗ з НАІС.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відсутність не з`явившихся сторін.

Розглянувши заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, відеозапис, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. 288 КУпАП постанова посадової особи по справі про адмінправопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАСУ), з особливостями визначеними КУпАП. Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, даний позов розглядається в порядку та відповідно до вимог КАС України, з урахуванням особливостей визначених КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 644415 від 30.11.2019 року винесеної інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сенгаєвим Ігорем Олеговичем позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що він 10.11.2019 року о 15-41 год. в Дон. обл. м. Маріуполь, Кальміуський р-н пр.-т Нікопольський, 141 керував ТЗ без передбачених конструкцією ТЗ бризковиків, чим порушив п. 31.4.7 е ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно п. 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам. Пунктом 31.4.7 е цих правил, визначає відсутність елементів конструкції, зокрема відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП, між іншого, передбачено адміністративну відповідальність за інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи

про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого їх захисника представників і адвоката.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене, як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливість настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено, позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, тими обставинами, що відповідачем не доведено, що його автомобіль взагалі має бути обладнаний бризковиками, також їх відсутність не відноситься до числа тих несправностей, за яких рух авто заборонений та їх відсутність не впливає на ходові якості автомобілю.

Відповідач в свою чергу, посилається на відеофіксацію вчинення позивачем правопорушення, якою зафіксовано факт керування позивачем транспортним засобом не обладнаним бризковиками та конструктивні характеристики обладнання аналогічного виду транспортного засобу фото 1,2,3 на диску).

З наданого відповідачем оптичного диску, дослідженого під час розгляду справи вбачається, що на ньому міститься відеозапис (файл 2020-01-21_08-57-42;

файл ) з якого чітко видно як позивач керує транспортним засобом на якому відсутні бризковики, тим паче, що факт керування транспортним засобом без бризковиків самим позивачем визнається.

Згідно технічних характеристик, конструкцією транспортного засобу марки ВАЗ 2109914-20, яким керував позивач, передбачена його експлуатація за наявністю бризковиків на передніх та задніх бамперах автомобілю, а тому доводи позивача з приводу того, що він не допускав порушень п. 31.4.7 е ПДР України не є слушними та не беруться судом до уваги.

На підставі встановлених обставин, наданих відповідачем доказів, та аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивач порушив вимоги п. 31.4.7 е ПДР України, оскільки керував транспортним засобом без передбачених його конструкцією бризковиків, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП, а тому його правомірно було притягнуто до адмінвідповідальності оскаржуваною постановою.

Між іншого слід зазначити, що доводи позивача з приводу того, що відсутність бризковиків на його авто не впливає на ходові якості автомобілю, не спростовують висновків суду та не звільняють останнього від відповідальності.

Щодо доводів позивача, з того приводу, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач не керувався жодними допустимими доказами слід зазначити наступне.

Так, Розділом ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року (далі Інструкція) регламентовано процедуру розгляду поліцією справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, п.5 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Також, п.9 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складання протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 Розділу ІІІ Інструкції). Аналогічні положення закріплені в ст. 252 КУпАП.

Таким чином поліцейський, як особа уповноважена на розгляд справи, під час розгляду такої справи, має дотримуватися вищенаведених приписів законодавства, в протилежному випадку вчинені дії є неправомірними, та як наслідок тягнуть незаконність прийнятих рішень і їх скасування.

Між іншим пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи,

серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідач у відзиві зазначає, що доказом порушення позивачем ПДР України є відео фіксація, яка була здійснена за допомогою технічного приладу і винесена ним на підставі даного доказу постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Водночас, позивач в позовній заяві, заперечуючи проти вчинення правопорушення, зазначив, що відповідач приймаючи оскаржувану постанову не керувався жодними допустимими доказами.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Між тим слід зазначити, що відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою

адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, то в ній міститься посилання на відео фіксацію, яку відповідачем надано суду на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому у суду є всі підстави вважати, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення, на виконання вимог ст. 252 КУпАП та положень п.10 Розділу ІІІ Інструкції оцінив докази (відео фіксацію) за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і знайшло своє відображення в оскаржуваній постанові.

Щодо доводів позивача з приводу не відповідності оскаржуваної постанови вимогам ст. 283 КУпАП, в частині не зазначення порядку її оскарження, то вони також не є слушними.

Так, як зазначалося вище, статтею 283 КУпАП визначені вимоги, щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. Відповідно положень даної норми закону постанова, крім іншого має містити правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Як вбачається з примірнику оскаржуваної постанови, то вона містить зазначення розміру штрафу та на її зворотній стороні відображено порядок його сплати, і правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Крім цього зазначені відомості були повідомлені (роз`яснені) позивачу поліцейським на місці її складання, що підтверджується дослідженим в ході судового розгляду відеозаписом.

Таким чином, спірна постанова серії НК № 644415 від 30.11.2019 року відповідачем прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України, при її складанні відповідачем враховані положення ст.ст. 251, 252, 258, 280, 284 КУпАП, постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, та призначене порушнику стягнення накладено з урахуванням ст.ст. 33-35, 284 КУпАП.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що мало місце вчинення позивачем адмінправопорушення, та його правомірно було притягнуто до адмінвідповідальності, винесена постанова прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України, та відповідає вимогам закону, суд вважає, що вона скасуванню не підлягає, а тому її слід залишити без змін, залишивши позовні вимоги позивача про скасування оскаржуваної постанови без задоволення.

Також слід зазначити, що вимоги позивача про визнання дій відповідача протиправними також не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до положень ч.3 ст. 286 КАС України, якою визначено повноваження суду щодо прийняття рішень в зазначеній категорії справ, визнання дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень протиправними не передбачено.

Інші доводи сторін не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 20, 22, 72, 77, 229, 241-246, 250-252, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, ст.ст. 1, 7, 9, 222, 268, 278, 280, 283, 288 КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сенгаєва Ігора Олеговича про визнання дій протиправними та скасування постанови

про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Є.О. Подліпенець