Справа № 380/401/20
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/401/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Карп`як О.О., секретар судового засідання Лубоцька Н.І., за участю: представника відповідача Зданевича С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( НОМЕР_1 прикордонний загін, військова частина НОМЕР_2 ) (81300, Львівська область, м. Мостиська, вул. Я.Мудрого,113) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не проведення повного розрахунку при звільненні невиплату позивачу на день виключення із списків частини (21.10.2019) компенсації за неотримане речове майно;

- стягнути з Мостиського прикордонного загону ( ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 21.10.2019 по 27.12.2019 у сумі 23 031,60 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20.09.2019 № 256-ос позивача звільнено з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21.10.2019 № 292-ос, виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення Мостиського прикордонного загону. Після прийняття рішення про звільнення з військової служби, військовослужбовцю прикордонного відомства виплачується грошова компенсація за неотримане речове майно і лише за його бажанням можуть бути видані предмети форменого одягу на суму грошової компенсації. Проте, позивачу на день виключення із списків частини (21.10.2019 р.) не виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно у зв`язку із звільненням з військової служби. Лише 27.12.2019 року відповідачем на рахунок позивача перераховано заборгованість із виплати грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні в сумі 30 765,66 грн. (із відрахуванням військового збору). Отже, у позивача виникло право на стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні до повного розрахунку з 21.10.2019 до 27.12.2019 (68 днів). Просив позов задоволити.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.

Ухвалою суду від 17 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив наступне. Позивач на момент виключення із списків особового складу частини був поінформований про відсутність асигнувань на виплату компенсації за неотримане речове майно та в своєму рапорті від 21.10.2019 року повідомив, що на затримки по виплаті компенсації не заперечує, з порядком виплати грошової компенсації ознайомлений. Окрім того, позивач дав згоду на виключення із списків військової частини без виплати грошової компенсації. Відповідно на момент написання рапорту (день виключення із списків військової частини, а не звільнення) заперечень та зауважень не мав. Зазначає. Що ОСОБА_1 з рапортом про невиключення зі списків особового складу частини без повного розрахунку не звертався, що дає підстави стверджувати, що фактично він погодився на проведення неповного розрахунку (в частині виплати компенсації за неотримане речове майно) при виключенні зі списків особового складу військової частини. Повторно зі заявою до відповідача не звертався. 27.12.2019 року ОСОБА_1 виплачена компенсація за неотримане речове майно в розмірі 30 765,66 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_2 ) не є головним розпорядником бюджетних коштів і здійснює виплати при наявності відповідних кошторисних асигнувань, ним неодноразово направлялись телеграми № Т/723-6656 від 02.10.2019 року до головного розпорядника коштів для проведення розрахунку.

07 лютого 2020 року позивач через канцелярію суду подав відповідь на відзив, де зазначив наступне. Щодо твердження відповідача про те, що позивач відмовився від отримання речового майна, то таке, на думку позивача, не заслуговує на увагу, оскільки за відповідачем законодавчо закріплено обов`язок провести речове забезпечення військовослужбовця в натурі або отримання компенсації за неотримане речове майно. Сторонами не оспорюється, що виплата за неотримане речове майно здійснена не своєчасно. Оскільки грошову компенсацію за неотримане речове майно позивачу не виплачено в день виключення позивача із списків частини, вказане свідчить про те, що при звільненні відповідач не провів повного розрахунку.

20 лютого 2020 року представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, де зазначив наступне. Щодо компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, то після звільнення в запас фізична особа-платник податку не виконує обов`язків несення служби, дохід у вигляді середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок включається до складу загального місячного оподатковуваного доходу платника податку згідно з п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України як інші доходи та оподатковується на загальних підставах.

21 лютого 2020 року позивач через канцелярію суду подав заперечення наступного змісту. У випадку задоволення позовних вимог, відповідач зобов`язаний провести виплату позивачу грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44.

В судове засідання 10 березня 2020 року прибув представник відповідача. Просив у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явився. Перешкод для розгляду справи у відсутності позивача, визначених ст.205 КАС України немає.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , наказом начальника Мостиського прикордонного загону (93 прикордонний загін) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 20.09.2019 № 256-ос звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

Наказом начальника Мостиського прикордонного загону (93 прикордонний загін) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 21.10.2019 № 292-ос, виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення Мостиського прикордонного загону.

21 жовтня 2019 року позивачем подано рапорт на виплату компенсації за неотримане речове майно.

27 грудня 2019 року відповідачем перераховано на рахунок позивача компенсацію за неотримане речове майно в сумі 30 765 грн. 66 коп. (із відрахуванням військового збору).

Позивач, вважаючи, що відповідачем проведено несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 21.10.2019 року до 27.12.2019 року, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання ч.1 ст. 9-1 Закону № 2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178).

П. п. 2, 3 Порядку № 178 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до п. п. 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Таким чином, на підставі Закону № 2011-XII військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, в тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно з довідкою про вартість речового майна, що належить до видачі.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація), визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі - Порядок №44).

Відповідно до п.2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" (п. 3 Порядку №44).

Згідно з п.п. 4, 5 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу третього пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, спеціальним законодавством про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби.

Суд звертає увагу на те, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За приписами частин першої, другої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців Збройних Сил України, не встановлено відповідальності за невиплату чи несвоєчасну виплату усіх сум грошового забезпечення за всіма видами, тому з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації положення статті 117 КЗпП України, які є загальними, необхідно поширити на правовідносини, які виникли під час звільнення особи з військової служби в Збройних Силах України.

Суд враховує аналогічні правові висновки щодо застосування спеціального законодавства та статті 117 КЗпП України, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31.05.2018 у справі №823/1023/16 та від 26.06.2019 у справі №826/15235/16.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2019 року позивача було виключено із списків частини. Фактичну виплату за неотримане речове право з позивачем проведено 27.12.2019 року. Таким чином, затримка розрахунку становить 68 днів. Згідно довідки про доходи № 65 від 26.02.2020 року середньоденне грошове забезпечення становить 338,78 грн. Відтак, підлягають до задоволенні позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні невиплату позивачу на день виключення зі списків частини (21.10.2019) компенсації за неотримане речове майно та стягнення з відповідача на користь позивача середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільнені за період з 21.10.2019 по 27.12.209 в сумі 23031,60 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 168.5 статті 168 Податкового Кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Відповідно до вимог абзацу третього п. 242 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

З урахуванням наведеного військовослужбовці, звільнені з військової служби, мають право на виплату грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Згідно з довідкою № 66/19 сума грошової компенсації за неотримане речове майно за 70 предметів складає 31 234 грн. 17 коп. Згідно з вказаною довідкою 18% ПДФО від вказаної суми компенсації складає 5 622,15 грн.

Згідно з випискою по банківському рахунку позивача 27.12.2019 на картковий рахунок ОСОБА_1 зараховано грошові кошти в сумі 30 765,66 грн.

Таким чином, позивачу виплачено суму грошової компенсації за неотримане речове майно з вирахуванням суми військового збору (31 234,17 грн - 1,5% (468, 51 грн) = 30 765, 66 грн). При цьому сума 18% ПДФО у розмірі 5 622,15 грн з вказаної суми утримана не була, оскільки у разі вирахування ПДФО сума грошової компенсації становить 25 612,02 грн. Таким чином, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Тому у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Відтак, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не проведення повного розрахунку при звільненні невиплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на день виключення із списків частини (21.10.2019) компенсації за неотримане речове майно.

Стягнути з Мостиського прикордонного загону (93 прикордонний загін, військова частина НОМЕР_2 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 ; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 21.10.2019 по 27.12.2019 у сумі 23031,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.03.2020 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна