Справа № 520/13708/19
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 р. № 520/13708/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чудних С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2019 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2019, дня звернення за призначенням пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2019 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Так, відповідач, відмовляючи в призначенні пенсії, зазначив, що спеціальний стаж роботи позивача на посадах, які дають право на пенсію незалежно від віку складає 23 роки 11 місяців та 02 дні. Проте, позивач не погоджується із вказаним розрахунком, оскільки стаж підземної роботи складає 25 років 22 дні, а якщо врахувати коефіцієнт підвищення стажу роботи рік за один рік і три місяці на роботі гірничого очисного вибою, стаж підземної роботи складає 25 років 6 місяців 22 дні. Таким чином, позивач був безпосередньо зайнятий повний робочий день на підземних роботах 25 років 6 місяців та 22 дні. Оскільки записи в трудовій книжці підтверджують пільговий стаж роботи позивача на підземних роботах повний робочий день, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що згідно наданих документів і індивідуальної відомості про застраховану особу за 1999-2017 роки та додатково наданих документів до особистої заяви від 27.06.2019 спеціальний стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію незалежно від віку, якщо він був зайнятий на зазначених роботах не менше 25 років складає 23 роки 09 місяців 20 днів, тому призначити пенсію на пільгових умовах згідно частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не має. Періоди з 22.01.1991 по 29.01.1991 (7 днів держобов`язок, 1 прогул), з 03.05.1992 по 31.05.1992 (29 днів робота на поверхні), з 24.04.1993 по 25.04.1993 (2 дні відпустка без збереження зарплати), з 23.12.1994 по 26.12.1994 (4 дні відпустка без збереження зарплати) не зараховуються до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 згідно записів у пільговій довідці з ВП "Шахтоуправління Ровеньківське" від 28.02.2017 № 597. Період роботи з 01.09.1996 по 02.09.1996 (2 дні прогули) не зараховуються до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 згідно записів у пільговій довідці з ВП "Шахтоуправління Ровеньківське" від 28.02.2017 № 598. Період роботи з 04.02.1999 по 04.02.1999 (1 день держобов`язок) не зараховуються до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 згідно записів у пільговій довідці з ВП "Шахтоуправління Ровеньківське" від 02.03.2017 № 604. Період роботи з 01.10.2014 по 30.04.2015 не зараховуються до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 оскільки відсутні дані про заробітну плату і спец стаж в індивідуальній відомості про застраховану особу. У зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 01.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 04.04.2019 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового страхового стажу роботи.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року по справі № 520/7417/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено частково. Скасовано рішення Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 04.04.2019 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.04.2019 про призначення пенсії та додані до неї документи, з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

На виконання вказаного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 01.04.2019, за результатами якого прийнято рішення від 28.08.2019 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як вказано в рішенні від 28.08.2019, згідно наданих документів ОСОБА_1 та індивідуальних відомостей про застраховану особу за 1999-2017 роки, спеціальний стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію незалежно від віку, якщо він був зайнятий на зазначених роботах не менше 25 років, складає 23 поки 09 місяців 20 днів, оскільки зарахувати до пільгового стажу період навчання ОСОБА_1 в Ровенківському гірничому технікумі з 01.09.1987 по 27.06.1991 немає підстав. Періоди з 22.01.1991 по 29.01.1991 (7 днів держобов`язок, 1 прогул), з 03.05.1992 по 31.05.1992 (29 днів робота на поверхні), з 24.04.1993 по 25.04.1993 (2 дні відпустка без збереження зарплати), з 23.12.1994 по 26.12.1994 (4 дні відпустка без збереження зарплати) не зараховуються до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 згідно записів у пільговій довідці з ВП "Шахтоуправління Ровеньківське" від 28.02.2017 № 597. Період роботи з 01.09.1996 по 02.09.1996 (2 дні прогули) не зараховуються до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 згідно записів у пільговій довідці з ВП "Шахтоуправління Ровеньківське" від 28.02.2017 № 598. Період роботи з 04.02.1999 по 04.02.1999 (1 день держобов`язок) не зараховуються до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 згідно записів у пільговій довідці з ВП "Шахтоуправління Ровеньківське" від 02.03.2017 № 604. Період роботи з 01.10.2014 по 30.04.2015 не зараховуються до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 оскільки відсутні дані про заробітну плату і спец стаж в індивідуальній відомості про застраховану особу.

Позивач вважає, що рішення відповідача є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує його право на отримання пенсії, оскільки у позивача достатньо стажу для призначення такої пенсії.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно з записами трудової книжки позивача, останній протягом своєї трудової діяльності працював гірнорабочим в такі періоди: з 11.01.1991 до 10.05.1991 (3 місяці) гірничий; з 27.08.1991 по 11.12.1991 (3 місяці) гірничий; з 12.12.1991 по 01.01.1996 (3 роки 11 місяців 15 днів) гірничий майстер; з 02.01.1996 по 02.05.1996 (4 місяців ) заступник начальника дільниці; з 03.05.1996 по 19.05.1998 (2 роки 15 днів) гірничий майстер, 09.12.1998 по 17.12.1998 (9 днів) навчання в учбову комбінаті; з 20.05.1998 по 06.11.1998 (5 місяців 17 днів) заступник начальника дільниці; з 09.12.1998 по 24.01.1999 (1 місяців 7 днів) гірничий; з 04.02.1999 по 09.08.2000 (1 рік 6 місяців 6 днів) гірничий майстер; з 05.09.2000 по 16.05.2002 (1 рік 8 місяців 11 днів) гірноробочим очисного вибою; з 21.05.2002 по 29.02.2008 (5 років 9 місяців 9 днів) гірничий майстер; з 01.03.2008 по 15.07.2008 (4 місяців 15 днів) начальник дільниці; з 08.08.2008 по 15.11.2009 (01 рік 3 місяців 7 днів) гірничий майстер; з 26.11.2009 по 05.05.2010 (5 місяців 9 днів) гірничий; з 26.05.2010 по 30.06.2010 ( 1 місяць 5 днів) гірничий майстер; з 01.07.2010 по 14.11.2010 (4 місяця 14 днів) виконуючий обов`язки начальника ділянки; з 25.11.2010 по 29.12.2011 (1 рік 1місяць 5 днів) помічник начальника дільниці; з 30.12.2011 по 31.03.2013 (1 рік 3 місяця 1 день) помічник начальника ділянки; з 01.04.2013 по 20.07.2015 (2 роки 3 місяця 9 днів) помічник начальника ділянки; з 21.07.2015 по 30.11.2015 (3 місяця 11 день) горноробочий очисного вибою; з 01.12.2015 по 31.10.2016 (9 місяців 26 днів) помічник начальника ділянки; 01.11.2016 по 22.03.2017 (3 місяця 13 днів) начальник дільниці.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

У роз`ясненні Міністерства соціального забезпечення "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 20 січня 1992 року № 8 (наразі частина 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") встановлено, що працівникам зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону № 1788-ХІІ, але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону № 1788-ХІІ, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи та роботи у металургії із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Крім того, відповідно до пункту 20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників; у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючи довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, при цьому за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями підтвердження трудового стажу може здійснюватися органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Як встановлено в ході розгляду справи, трудова книжка позивача містить відповідні записи: відомості щодо характеру роботи позивача, зазначені періоди роботи, назви професій, визначено, що роботи виконувались повний робочий день під землею та по періодам які були зазначені вище.

Відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 20.08.1990 та розрахунку стажу позивача, якій наявний в матеріалах справи, стаж підземної роботи складає 25 років 22 дні.

При цьому, суд зауважує, що записи в трудовій книжці засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Крім того, суд зазначає, що на підтвердження зайнятості на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах позивачем додатково надані: довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.02.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з 11.01.1991 по 10.05.1991, з 27.08.1991 по 11.12.1991, з 12.12.1991 по 01.01.1996 працював повний робочий день за посадою, що передбачена списком № 1; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.02.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з 02.01.1996 по 02.05.1996, з 20.05.1998 по 06.11.1998 працював повний робочий день на підземних роботах за посадою, що передбачена списком № 1; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.03.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з 09.12.1998 по 17.12.1998, з 18.12.1998 по 24.01.1999 працював повний робочий день на підземних роботах за посадою, що передбачена списком № 1; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.03.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з 04.02.1999 по 09.08.2000, з 25.11.2010 по 29.11.2011 працював повний робочий день на підземних роботах за посадою, що передбачена списком № 1; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16.06.2014, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з 05.09.2000 по 16.05.2002 працював повний робочий день на підземних роботах за посадою, що передбачена списком № 1; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.03.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з 21.05.2002 по 29.02.2008, з 01.03.2008 по 15.07.2008 працював повний робочий день на підземних роботах за посадою, що передбачена списком № 1; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.03.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з 08.08.2008 по 15.11.2009 працював повний робочий день на підземних роботах за посадою, що передбачена списком № 1; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.03.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з 26.11.2009 по 05.05.2010 працював повний робочий день на підземних роботах за посадою, що передбачена списком № 1; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.03.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з 26.05.2010 по 30.04.2010, з 01.07.2010 по 14.11.2010 працював повний робочий день на підземних роботах за посадою, що передбачена списком № 1; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 21.03.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з 30.12.2011 по 31.03.2013, з 01.04.2013 по 20.07.2015, з 21.07.2015 по 30.11.2015, працював повний робочий день на підземних роботах за посадою, що передбачена списком № 1; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 21.03.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 31.10.2016, з 01.11.2016 по 22.03.2017 працював повний робочий день на підземних роботах за посадою, що передбачена списком № 1.

Із вищевказаних довідок вбачається, що у вищенаведений період ОСОБА_1 відпускту без збереження заробітної плати не використовував.

Дослідивши наведені вище документи в їх сукупності, суд дійшов висновку про достатність наявних в них відомостей для врахування періодів роботи позивача до пільгового стажу.

При цьому, суд вважає, що наведені в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2019 підстави для відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме не зарахування періодів роботи з 22.01.1991 по 29.01.1991 (7 днів держобов`язок, 1 прогул), з 03.05.1992 по 31.05.1992 (29 днів робота на поверхні), з 24.04.1993 по 25.04.1993 (2 дні відпустка без збереження зарплати), з 23.12.1994 по 26.12.1994 (4 дні відпустка без збереження зарплати), з 01.09.1996 по 02.09.1996 (2 дні прогули), з 04.02.1999 по 04.02.1999 (1 день держобов`язок), з 01.10.2014 по 30.04.2015 (відсутні дані про заробітну плату і спец стаж в індивідуальній відомості про застраховану особу) є безпідставними та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Чинним законодавством врахування певних періодів роботи до складу пільгового стажу не постановлено в залежність від наявності в органів пенсійного фонду можливості провести перевірку відомостей наданих особою документів. Відсутність певної інформації по спецстажу в Індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 за наявності інших документів, що підтверджують право на призначення пенсі за віком на пільгових умовах, також не може вважатися достатньою підставою відмови в зарахуванні певного періоду роботу до пільгового стажу.

Окремо слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено можливості неврахування у складі пільгового стажу періодів перебування працівника у відпустці (з/без збереження заробітної плати), за змістом Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, стаж роботи працівника може визначатися на підставі даних належним чином оформленої трудової книжки особи, порядок ведення якої не передбачає внесення записів про відпустки, тим більше факт перебування особи у відпустках з/без збереження заробітної плати протягом роботи не надає можливості невключення всього періоду зайнятості особи на роботах зі шкідливими умовами праці до пільгового стажу.

Наведене вище свідчить про протиправність прийнятого відповідачем рішення від 28.08.2019.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачу не відповідає приписам закону, а тому, позов підлягає задоволенню в частині щодо вимог про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2019 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2019, дня звернення за призначенням пенсії, суд зазначає наступне.

Так, повторно відмовляючи позивачу в призначенні пенсії за частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідач діяв без дотримання вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, з огляду та те, що судовим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року по справі № 520/7417/19 встановлено наявність стажу для призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд приходить до висновку про необхідність саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2019, дня звернення за призначенням пенсії.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі, повноваження щодо призначення пенсії на пільгових умовах регламентовано частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Умови, за яких орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - призначити пенсії або відмовити у її призначенні. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанцій узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.03.2019 по справі № 2040/6320/18.

Слід зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В даному випадку зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2019, дня звернення за призначенням пенсії, є обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, оскільки позивач неодноразово звертався до відповідача з питанням щодо призначення відповідної пенсії, проте відповідач протиправно надав позивачу формальну відмову.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23 травня 2018 року у справі № 825/602/17 та від 22 грудня 2018 року у справі № 804/1469/17.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, та з метою належного відновлення прав позивача задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, викладених вище.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, код 14099344) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2019 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2019, дня звернення за призначенням пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, код 14099344) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О.Чудних