Справа № 552/582/20
Суддя: Васильєва Л. М.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/582/20
Провадження № 2-а/552/17/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2020 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

за участю позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Болтіка А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти з обслуговування м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної полії Рибак Юрія Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

07.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 139731 від 28.01.2020, якою він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст 121 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що оспорювана ним постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, що він не порушував ПДР. Просив скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник , адвокат Болтік А.С., підтримали позовні вимоги , просили їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві. ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно рухався по крайній лівій смузі, у зазначеному в постанові відрізку автошляху , у зв`язку з тим, що готувався повернути ліворуч, що у нього був включений сигнал лівого повороту.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились будучи повідомленими про час і місце розгляду справи. У відзиві на позов представник відповідача вимоги не визнав , просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на норми статті 31, 32 ЗУ « Про національну поліцію», а також розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи та надані докази суд керується наступним.

Встановлено, що ОСОБА_1 28.01.2020 відповідно до постанови серії ДП18 № 239731 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст 121 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що рухався на дорозі, яка має дві і більше смуги для руху в одному напрямку, по крайній лівій смузі для руху, що на вимогу патрульного поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та керував транспортним засобом з порушенням правил користування ременем безпеки.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"),

Ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 11.5 Правил дорожнього руху передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Із пояснень позивача убачається, що він дійсно рухався по крайній лівій смузі на дорозі, яка мала ще дві смуги для руху в одному напрямку, яка дозволяє рух прямо, при цьому позивач зазначав, що він мав намір повернути ліворуч та у зв`язку з чим у нього був включений сигнал повороту ліворуч.

Пояснення позивача підтверджуються відеозаписом, що наданий представником відповідача до відзиву, який має чіткий відеозапис того, що позивач рухався по крайні лівій смузі із включеним сигналом лівого повороту, а тому суд не вбачає в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач не надав суду жодного доказу у підтвердження того, що позивач рухався на транспортному засобі, до його зупинки патрульним поліцейським, та при цьому не був присунутий ременем безпеки, а наданий відповідачем відеозапис таких доказів не містить, що дає підстави суду дійти до висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Отже слід дійти до висновку, що патрульний поліцейський безпідставно зупинив позивача під час його руху , а також безпідставно вимагав надати для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

При цьому суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що патрульний поліцейський діяв у межах своїх повноважень, відповідно до вимог ст.31, 32 ЗУ « Про національну поліцію».

Стаття 31 цього Закону має вичерпний перелік превентивних поліцейських заходів, а саме поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису;10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб;11) поліцейське піклування.

Разом з тим, ч. 2 цієї статті передбачає, що під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Відповідач та його представник не надав суду доказів того, що у патрульного поліцейського, який зупинив позивача малися усі передбачені вказаним Законом підстави для проведення превентивних заходів, а відеозапис взагалі не містить того, що позивачеві повідомили про причини застосування до неї превентивних заходів, а також доведено до його відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Стаття 32 ЗУ « Про національну поліцію» передбачає порядок перевірки документів особи, а саме поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події: 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів.

Верховний Суд у справі №686/11314/17 ( постанова від 15.03.2019) постановив, що поліцейські не можуть вимагати у водія свідоцтво про реєстрацію автомобіля, якщо у них немає доказів правопорушення.

Вище зазначено, з яких підстав. суд встановив відсутність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Оскільки суд дійшов до висновку, що зупинка позивача відбулася всупереч вимогам ст. 19 Конституції України та не у спосіб, передбачений ст. 31, 32 ЗУ України « Про національну поліцію», слід дійти до висновку, що на момент зупинки позивача у відповідача були відсутні докази вчинення ним правопорушення, а тому була відсутня правова підстава вимагати від позивача свідоцтво про реєстрацію автомобіля, водійське посвідчення та інші документи.

Отже слід дійти до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином встановлено, що жодних доказів вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП відповідач суду не представив.

Окрім того в порушення вимог частини 3 статті 283 КУпАП постанова, що оскаржується не містить жодної інформації про прилад, яким проведена фіксація правопорушення із застосуванням технічних засобів, а тому є незаконною.

У разі фіксації правопорушення технічними засобами зазначення даних про такі у постанові є обов`язковим. Відсутність в постанові про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, призводить до недопустимості доказу (ВС/КАС № 428/2769/17 від 24.01.2019).

В оскаржуваній постанові мається застереження, що до постанови додається відео порушення, але посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис відсутні, що також є підставою для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 286 КАС України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 139731 від 28.01.2020 якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Провадження в адміністративній справі закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Васильєва