Справа № 460/1836/20
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
17 березня 2020 року м. Рівне№460/1836/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М., після одержання позовної заяви
до Управління соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-
До Рівненського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації, у якому просить суд:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення нарахування та виплати позивачу з 17.07.2018 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі, що дорівнює 40 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року;
зобов`язати відповідача провести позивачу з 17.07.2018 нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі, що дорівнює 40 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
У частині п`ятій статті 160 КАС України визначено вимоги до змісту позовної заяви, серед яких відповідно до пункту другого цієї норми у позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
Проте, у поданій позовній заяві не зазначено ідентифікаційного коду юридичної особи-відповідача, чим порушено вищеназвані положення статті 160 КАС України.
Також, згідно з частиною четвертою статті 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
При цьому, вимоги щодо допустимості доказів встановлені, зокрема частиною першою статті 74 КАС України, відповідно до якої суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Частиною другою статті 94 КАС України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.
Крім того, згідно з частиною четвертою статті 94 КАС України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Згідно з вимогами пункту 5.27 Національного стандарту України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту «Підпис».
При цьому, суд зауважує, що згідно з пунктом 1.1 вказаного Стандарту, його вимоги поширюються на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності, зокрема, підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності.
Тобто, вимоги щодо порядку засвідчення копії документа, встановлені ДСТУ 4163-2003 поширюються на позивача.
Проте, до позовної заяви позивач додала ксерокопії письмових доказів згідно з наведеним у позовній заяві переліком додатків, які не засвідчені у порядку, встановленому чинним законодавством, зокрема у пункті 5.27 ДСТУ 4163-2003, а також, в порушення пункту 8 частини п`ятої статті 160 КАС України не зазначила щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.
Окрім того, згідно з частиною третьою статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У позовній заяві міститься клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у даній справі з тих підстав, що єдиним джерелом доходу позивача є пенсія в розмірі близько 2000 грн, з якої позивач несе витрати на харчування, лікування, оплату житлово-комунальних послуг тощо, що ускладнює сплату суми судового збору під час подання позову до суду.
Вирішуючи вказане клопотання, суд зазначає таке.
Згідно з частиною другою статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено в Законі України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (надалі Закон № 3674).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 8 Закону № 3674 суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що лише у виняткових випадках суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору, не порушуючи принципу юридичної рівності сторін та враховуючи скрутне матеріальне становище викликане об`єктивними обставинами, що підтверджуються відповідними доказами, та на підставах, встановлених законом. Тобто, саме матеріальне становище сторони є тим визначальним критерієм, який враховується судом при вирішенні питання про звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, враховуючи положення частини першої статті 8 Закону № 3674, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому чинним законодавством порядку і розмірі.
Проте, до позовної заяви позивачем не додано жодних доказів на підтвердження матеріального становища, який би перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому порядку та розмірі.
Суд звертає увагу позивача, що підтвердженням матеріального становища особи можуть слугувати довідки про доходи (заробітну плату, пенсію, будь-який інший вид доходу або утримання).
Разом з тим, згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Отже, для вирішення питання, зокрема, відстрочення сплати судового збору за даною нормою позивачу слід подати суду довідку про доходи за 2019 рік.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3674, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року установлено в розмірі 2102,00 грн.
Частиною другою статті 4 Закону № 3674 встановлені ставки судового збору, зокрема, за подання позову до адміністративного суду.
Так, за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлена ставка судового збору, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зі змісту позовних вимог судом встановлено, що позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення нарахування та виплати позивачу щомісячної грошової допомоги, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу таку допомогу.
Суд враховує, що за висновками Верховного Суду України у постанові від 14.03.2017 вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.
Таким чином, поданий позивачем адміністративний позов містить одну вимогу немайнового характеру, тому за подання до суду даного позову належить сплатити судовий збір в розмірі 840,80 грн (2102,00 грн х 0,4).
Відповідно до частини першої, другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків позовної заяви.
Недоліки позовної заяви позивачу слід усунути шляхом подання до суду заяви на усунення недоліків із зазначенням номера справи, до якої долучити: позовну заяву (з її копією), оформлену у відповідності з вимогами статті 160 КАС України та письмові докази, оформлені у відповідності до статті 94 КАС України, з урахуванням висновків суду, а також оригіналу документа про сплату судового збору у сумі 840,80 грн або документів на підтвердження підстав для відстрочення сплати судового збору відповідно до закону.
Керуючись статтею 169 КАС України, суд,-
Клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору залишити без задоволення.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій залишити без руху.
Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 10 днів з дня вручення даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Нор У.М.