Справа № 320/5892/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Горобцової Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року Справа № 320/5892/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Сіяниці Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Володарської районної ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року у справі

за позовом Володарської районної ради Київської області

до відділу примусового виконання рішень управління

Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Володарська районна рада Київської області (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - відповідач) про:

- визнання незаконними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області Подольського А.А. щодо винесення постанов від 27.09.2019 про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 60143050 з примусового виконання виконавчого листа № 810/2408/17, виданого 03.12.2018 Київським окружним адміністративним судом, про зобов`язання позивача виконати рішення другої сесії двадцять четвертого скликання Володарської районної ради Київської області від 05.07.2002 № 14-02-XXIV «Про згоду на прийняття до спільної комунальної власності територіальних громад району приміщення районного відділу статистики» та рішення двадцять першої сесії четвертого скликання Володарської районної ради Київської області від 09.08.2005 № 140-21-ІV «Про надання згоди на прийняття до спільної власності територіальних громад Володарського району нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: вчинити дії, направлені на передачу з державної власності у власність територіальних громад Володарського району Київської області приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого відчуження у власність ОСОБА_1 ;

- зобов`язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області Подольського А.А. скасувати постанови від 27.09.2019 про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 60143050 щодо примусового виконання виконавчого листа № 810/2408/17 виданого 03.12.2018 Київським окружним адміністративним судом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано рішення суду, на підставі та на виконання якого видано виконавчий лист № 810/2408/17 та відкрито відповідне виконавче провадження № 60143050, а обставини, на які посилається позивач, існували ще до ухвалення судового рішення, яке підлягає виконанню, і не підтверджують повне фактичне виконання позивачем покладених на нього обов`язків.

Крім того, перевіряючи правомірність/протиправність прийняття державним виконавцем постанови про стягнення з позивача виконавчого збору, суд дійшов висновку, що невиконання боржником у встановлений строк рішення суду в добровільному порядку є підставою для примусового виконання такого рішення, що, у свою чергу, тягне застосування специфічних санкцій майнового характеру, а саме - стягнення виконавчого збору, застосування яких не залежить від фактичного вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ним розпочато вчинення дій, направлених на повне та всебічне виконання відповідного судового рішення від 09.11.2017, а саме на позачерговій сесії ради ухвалено рішення від 12.01.2016 № 33-02(П-ІІ)-VІІ, в якому надано згоду на прийняття до спільної власності територіальних громад адміністративної будівлі за адресою: Київська обл., смт. Володарка, вул. Миру, 7 з відповідними зобов`язаннями, а також посилається на те, що процес передачі-прийняття вказаної будівлі було зупинено з причин, які від нього не залежать, тому він й на теперішній час управляє цим об`єктом як таким, що перебуває в державній власності.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 було відкрито апеляційне провадження у даній справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на її необґрунтованості та стверджуючи про те, що позивач не виконав покладені на нього обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Київського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 у справі № 810/2408/17 зобов`язано Володарську районну раду Київської області виконати рішення другої сесії двадцять четвертого скликання Володарської районної ради Київської області від 05.07.2002 № 14-02-ХХIV «Про згоду на прийняття до спільної комунальної власності територіальних громад району приміщення районного відділу статистики» та рішення двадцять першої сесії четвертого скликання Володарської районної ради Київської області від 09.08.2005 № 140-21-ІV «Про надання згоди на прийняття до спільної власності територіальних громад Володарського району нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 », а саме: вчинити дії, направлені на передачу з державної власності у власність територіальних громад Володарського району Київської області приміщення за адресою: АДРЕСА_2 з метою подальшого відчуження у власність ОСОБА_1

03.12.2018 на підставі та на виконання зазначеної постанови суду Київським окружним адміністративним судом ОСОБА_1 видано виконавчий лист № 810/2408/17.

23.09.2019 вищевказаний виконавчий лист пред`явлено стягувачем для виконання до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Київській області.

27.09.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області Подольським А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60143050 з примусового виконання виконавчого листа № 810/2408/17 та зобов`язано боржника - Володарську районну раду Київської області виконати судову рішення протягом 10-ти робочих днів.

Також 27.09.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області Подольським А.А. винесено постанову № 60143050 про стягнення з боржника - Володарської районної ради Київської області виконавчого збору в розмірі 16 689,00 грн.

Зазначені постанови були надіслані отримані позивачем.

Вважаючи свої права порушеними внаслідок відкриття державним виконавцем вказаного виконавчого провадження та прийняття наведених постанов від 27.09.2019, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 21.03.2018 № 855/5) (далі -Інструкція № 512/5).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною п`ятою статті 124, частиною третьою статті 129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

У частині першій статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, наступних виконавчих документів: виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження.

Примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) (стаття 5 Закону № 1404-VIII).

Згідно зі ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону № 1404-VIII у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно зі ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір не стягується, зокрема за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано процедуру виконавчого провадження та чіткі правові підстави для стягнення з боржника виконавчого збору.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що виконавче провадження № 60143050 відкрито державним виконавцем 27.09.2019 у строк, установлений частиною п`ятою статті 26 Закону № 1404-VIII, на підставі оригіналу виконавчого листа № 810/2408/17, виданого Київським окружним адміністративним судом 03.12.2018, та заяви стягувача ОСОБА_1 про примусове виконання рішення суду, на підставі якого його видано.

При цьому, апеляційний суд відзначає, що вказаний виконавчий лист був поданий стягувачем державному виконавцю в порядку, визначеному законодавством, відповідав вимогам, визначеним ст. 4 Закону № 1404-VIII, і підстави, визначені чинним законодавством, для відмови у відкритті за ним виконавчого провадження були відсутні.

Разом з тим, державний виконавець правомірно при відкритті виконавчого провадження визначив боржнику до стягнення виконавчий збір у розмірі 16 692,00 грн., що відповідає вимогам ст. 26 Закону № 1404-VIII.

Доводи апелянта про те, що ним розпочато вчинення дій, направлених на повне та всебічне виконання відповідного судового рішення від 09.11.2017, а саме на позачерговій сесії ради прийнято рішення від 12.01.2016 № 33-02(П-ІІ)-VІІ, в якому надано згоду на прийняття до спільної власності територіальних громад адміністративної будівлі за адресою: Київська обл., смт. Володарка, вул. Миру , 7, з відповідними зобов`язаннями, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки це не доводить повного та всебічного виконання боржником обов`язків, покладених на нього відповідним рішенням суду.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, судове рішення, на виконання якого відкрито спірне виконавче провадження, ані на час прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов від 27.09.2019, ані на час розгляду цієї справи в суді першої інстанції позивачем виконано не було.

При цьому, судова колегія відзначає, що у своїй апеляції позивач фактично стверджує, що він почав виконувати рішення суду від 09.11.2017 ще до його ухвалення (12.01.2016), що також вказує на необґрунтованість та безпідставність його доводів.

Твердження апелянта про те, що процес передачі-прийняття будівлі за адресою: Київська обл., смт. Володарка, вул. Миру, 7 було зупинено з причин, які від нього не залежать, тому він й на теперішній час управляє цим об`єктом як таким, що перебуває в державній власності, жодним чином не спростовують правомірності дій державного виконавця щодо відкриття відповідного виконавчого провадження та стягнення з позивача виконавчого збору, а навпаки - підтверджують, що державний виконавець, приймаючи відповідні постанови, діяв на підставі, у спосіб та в межах наданих йому повноважень.

У свою чергу, Європейський суд з прав людини рішення у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень.

Відповідний державний орган повинен вжити всіх необхідних заходів для виконання судового рішення або передати його іншому компетентному органу для виконання (рішення ЄСПЛ у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), № 59498/00, п. 68).

Перевіряючи доводи всіх учасників цієї справи, колегія суддів враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене та перевіривши рішення суду у межах доводів та вимог апелянта, відповідно до статті 308 КАС України, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх правових підстав для задоволення цього адміністративного позову.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Володарської районної ради Київської області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Володарської районної ради Київської області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 17.03.2020.

Головуючий суддя

Судді: