Справа № 640/17167/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року м. Київ № 640/17167/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві) з вимогами про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії з 90% до 70% від сум грошового забезпечення та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити без обмеження максимального розміру пенсію ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб», з 08 листопада 2018 року, з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо неврахування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 доплати за науковий ступінь кандидат наук в інших підрозділах (15%), доплати за науковий ступінь кандидат наук і доцент 25%, 25%, надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 15%, надбавки за особливо важливі завдання у розмірі 50%, премії у розмірі 10%, які він отримував до перерахунку пенсії, та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити без обмеження максимального розміру пенсію ОСОБА_1 , включаючи доплату за науковий ступінь кандидат наук в інших підрозділах (15%), доплату за науковий ступінь кандидат наук і доцент 25%, 25%, надбавку за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 15%, надбавку за особливо важливі завдання у розмірі 50%, премію у розмірі 10%, починаючи з 08 листопада 2018 року, з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою;

- визнання протиправними дій відповідача щодо виплати ОСОБА_1 у 2018 році лише 50%, у 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії та зобов`язання виплачувати 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 08 листопада 2018 року, без обмеження максимальним розміром, перерахованої відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб», з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою;

- стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу та судового збору.

Позов обґрунтовано тим, що позивач після звільнення з військової служби перебуває на обліку відповідача, з 28 грудня 1993 року отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 90% грошового забезпечення.

Після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», а також згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відповідачем здійснено перерахунок пенсії за вислугу років, після якого позивачу встановлено розмір пенсії за вислугу років на рівні 70% грошового забезпечення.

Окрім того, позивач зазначає, що його пенсія підлягає виплаті загальною сумою, а не частинами, та має бути перерахована у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом 2262-ХІІ з урахуванням всіх складових грошового забезпечення.

Також, позивач зазначає, що після проведеного перерахунку пенсії відповідачем не враховано такі види грошового забезпечення як доплата за науковий ступінь кандидат наук в інших підрозділах - 15%, доплата за науковий ступінь кандидат наук і доцент - 25%, 25%, надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 15%, надбавка за особливі завдання у розмірі 50%, премія у розмірі 10%, які він отримував до перерахунку.

Посилаючись на частину першу статті 58 Конституції України (щодо зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів), рішення Конституційного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, позивач вважає дії та бездіяльність відповідача щодо зменшення йому розміру пенсії та неврахування складових грошового забезпечення, які він отримував раніше, протиправними та звертається до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та наявні докази, отримати позовні матеріали в суді.

Від відповідача 16 жовтня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 проведений з урахуванням вимог чинного законодавства, при цьому розмір пенсії не обмежувався максимальним розміром, а надбавки та доплати, які позивач просить включити до складу грошового забезпечення, мають одноразовий характер та не можуть враховуватися у складі щомісячної пенсії.

Позивачем у свою чергу подано відповідь на відзив від 17 жовтня 2019 року.

Відповідно до частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, з урахуванням доводів позовної заяви, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві з 28 грудня 1993 року та відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) отримував пенсію за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення, що підтверджується розрахунком пенсії по пенсійній справі ФА №109511.

01 березня 2018 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), відповідно до якої відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року. Проте, за результатами перерахунку пенсії її розмір було зменшено з 90% до 70% сум грошового забезпечення на підставі частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ в редакції, чинній на час перерахунку пенсії.

На думку позивача, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами, внесені зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а має застосовуватися розмір грошового забезпечення у відсотках, який встановлено на момент призначення пенсії, з чим і звертається до суду.

Розглядаючи спірні правовідносини в зазначеній частині, суд виходить з положень статті 13 Закону №2262-ХІІ у редакції, чинній на час призначення пенсії ОСОБА_1 , яка передбачала, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

08 липня 2011 року прийнято Закон №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри "90" замінено цифрами "80".

Надалі, 27 березня 2014 року прийнято Закон №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Ці зміни набрали чинності з 01 травня 2014 року.

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній з 1 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій. При цьому, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону визначено провадити за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. Перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постанова Кабінету Міністрів України №704 набрала чинності з 01 березня 2018 року.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, відповідно до пункту 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 р. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №103 встановлено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 визнано протиправними на нечинними пункти 1,2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акту протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Зазначене рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 набрало законної сили 05 березня 2019 року на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду.

Окрім того, Окружним адміністративним судом міста Києва 14 травня 2019 року ухвалено часткове рішення у справі № 826/12704/18, відповідно до якого визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Зазначене часткове рішення залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року.

Повертаючись до спірних правовідносин, суд зазначає, що 13 лютого 2008 року постановою Кабінету Міністрів України №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №45), відповідно до пункту 3 якого на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.

Пунктом 4 Порядку №45 (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Виходячи з наведених норм законодавства, суд приходить до таких висновків.

Стаття 63 Закону №2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.

Кабінет Міністрів України у Порядку №45 визначив, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права.

У зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №704, згідно з якою з 01 березня 2018 року змінено грошове забезпечення, зокрема, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії.

Стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ Законами №3668-VI та №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Постанова Кабінету Міністрів України №45 також не містить жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Отже, внесені Законами №3668-VІ та №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Законів №3668-VІ та №1166-VII не зазнала.

Таким чином при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Як зазначає позивач, на день подання адміністративного позову відповідачем вже проведено перерахунок пенсії, розмір якої після перерахунку складає 8 141,34 грн., проте з 01 січня 2018 року позивач отримує лише 50% від суми підвищення.

З урахуванням наведених вище законодавчих норм, як встановив суд, у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії ОСОБА_1 при здійсненні її перерахунку, а тому його дії щодо зменшення розміру пенсії позивачу при проведенні перерахунку з 01 січня 2018 року є протиправними. Відповідно позовні вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із розрахунку 90% грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог, зокрема щодо врахування складових грошового забезпечення, які позивач отримував до перерахунку пенсії та виплати пенсії ОСОБА_1 загальною сумою, то суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 5 Порядку №45, під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Пенсія позивача була перерахована ГУ ПФУ в м. Києві на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 березня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу у розмірах, визначених Постановою №704.

Судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка почала діяти з 1 березня 2018 року і передбачала визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до займаних посад, з урахування коефіцієнтів, визнано такою що втратила чинність Постанова КМУ №1294.

Отже, частина третя статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачала, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, пункти 1 та 2 Постанови №103 встановлювали відсоткове зменшення виплати пенсії військовослужбовцям та пункт 5 і додаток 2 Порядку, звужували складові грошового забезпечення, які підлягають врахуванню при обрахунку пенсії вказаним особам (зокрема позивачу), відтак звужували зміст вже існуючих прав таких осіб, та з таких підстав були визнані протиправними та скасовані.

Рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 визнано, що звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу права і свобод - це зменшення, зокрема, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Крім того, Конституційний Суд України, надаючи офіційне тлумачення основних визначальних норм в сфері пенсійного забезпечення військовослужбовців, та деяких інших осіб (Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 2015 року № рп-4/2015) констатував: "Аналіз наведених положень Закону (2262-ХІІ) вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63)".

Також в даному рішенні Конституційний Суд України наголосив, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.

Верховний Суд України також у постанові від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15 вказав на те, що будь-які надбавки, підвищення, доплати, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Отже, відповідач, визначаючи новий порядок перерахунку раніше призначених пенсій, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, не враховував всі види грошового забезпечення військовослужбовців, вичерпний перелік яких встановлений Законом №2011-ХІІ, і які відображають умови, особливості військової служби кожної особи, яка має право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Суд, вирішуючи дану адміністративну справу по суті, враховує наведені висновки, обставини визнання рішенням суду, яке набрало законної сили, зазначених нормативно-правових актів протиправними та нечинними.

Таким чином, при вирішенні цієї частини позовних вимог, суд враховує те, що пенсія позивачу до перерахунку була розрахована, виходячи з таких видів грошового забезпечення: посадового окладу - 1200,00 грн., окладу за військове звання - 135,00 грн., процентної надбавки за вислугу років 40%- 534,00 грн., доплати за науковий ступінь кандидата наук в інших підрозділах 15% - 180,00 грн., доплати за науковий ступінь кандидата наук і доцента (25%, 25%) - 300,00 грн., надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами 15% - 180,00 грн., надбавки за особливо важливі завдання (50%) - 934,50 грн. та премії 10% - 120,00 грн.

З 01 січня 2018 року перерахована пенсія позивача складається з таких складових: посадовий оклад - 7750,00 грн., оклад за військове звання - 1480,00 грн., процентна надбавка за вислугу років (50%) - 4 615,00 грн.

При цьому, пункти 1, 2, 3 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, якими передбачалося використання таких видів грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, під час перерахунку пенсій, визнані такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили. А відтак, втручання у право власності позивача, з урахуванням того, що право на отримання пенсійних виплат є майновим правом, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не може бути законним (не зважаючи на дату визнання відповідних норм протиправними та нечинними у судовому порядку).

Таким чином, пенсія позивачу має нараховуватися з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидата наук в інших підрозділах 15%, доплати за науковий ступінь кандидата наук і доцента (25%, 25%), надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами 15%, надбавки за особливо важливі завдання 50% та премії 10%, починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням проведених раніше виплат.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 2262-XII, виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Враховуючи зазначене, а також вищенаведені висновки суду стосовно недопустимості втручання у право власності позивача, суд дійшов висновку про протиправність виплати ОСОБА_1 лише 50% суми підвищення пенсії та необхідність зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві виплачувати позивачу 100% суми підвищення пенсії, починаючи з 01 січня 2018 року, загальною сумою з урахуванням проведених раніше виплат.

Окрім іншого суд вважає обґрунтованими твердження позивача щодо неприпустимості обмеження максимального розміру пенсії, виходячи з такого.

З 01 січня 2017 року набули чинності нові норми частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність: тимчасово, у період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 грн.

Однак, відповідно до пункту другого розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VІІІ дія цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року.

Як вже зазначав суд вище, пенсія позивачу призначена з 28 грудня 1993 року, тому обмеження максимального розміру, запровадженого Законом №911-VІІІ, не можуть бути застосовані до позивача.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

При цьому, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частини четверта статті 55 Конституції України).

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Тобто, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Ураховуючи викладене в сукупності, суд знаходить правові підстави для задоволення позовних вимог позивача та, виходячи з формулювань позивачем позовних вимог, суд вважає за доцільне задовольнити їх у спосіб, що найбільш ефективно захистить його права та свободи.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких судові витрати підлягають відшкодуванню при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень. У даній справі позивачем виступає ОСОБА_1 , який не є суб`єктом владних повноважень, та сплатив 2 305,20 грн. судового збору при подачі адміністративного позову до суду, що підтверджується квитанцією про сплату №64154 від 05 вересня 2019 року, отже зазначена сума підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача суму витрат, сплачену на професійну правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

У цьому зв`язку судом встановлено, що приписами частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Суд також зазначає, що на підтвердження витрат на правову допомогу повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).

Аналіз доданих до заяви документів свідчить, що представником позивача з метою підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з підготовкою та розглядом справи у суді, надано такі документи:

- договір про надання правової допомоги б/н від 02 липня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Івана Хомича»;

- розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого розмір витрат позивача складає 15 000,00 грн. за 15 годин роботи, пов`язаної з наданням таких послуг: консультації з правових питань - 2000,00 грн.; правова оцінка та аналіз судової практики - 3000,00 грн.; збирання (отримання) доказів - 4000,00 грн. за 3 години; написання позовної заяви - 5000,00 грн. за 4 години; підготовка позовної заяви та копій документів до неї для направлення до суду - 1000,00 грн. за 1 годину.

- акт прийому-передачі від 06 вересня 2019 року з надання правничої допомоги №1/19 до договору про надання правової допомоги від 02 липня 2019 року на суму 15 000,00 грн.;

- документи на підтвердження повноважень адвоката Хомича І.О. представляти інтереси ОСОБА_1 , а саме: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серії КВ №808813.

Водночас, позивачем не надано жодних фінансових документів на підтвердження обставин здійснення оплати витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, у розмірі 15 000,00 грн., оформлених у встановленому законом порядку, як-то: квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжного доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо.

Отже, з обсягу наданих на підтвердження здійснення витрат на правову допомогу документів не вбачається, що позивачем були понесені фактичні витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн, у зв`язку з чим суд не вбачає правових підстав для відшкодування таких витрат позивачу.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% від сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії, а також виплати у 2018 році - 50%, у 2019 році - 75% суми підвищення пенсії, та протиправною бездіяльність щодо неврахування при перерахунку пенсії доплати за науковий ступінь кандидата наук в інших підрозділах (15%), доплати за науковий ступінь кандидата наук і доцента (25%, 25%), надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами (15%), надбавки за особливо важливі завдання (50%), премії (10%), які враховувалися до перерахунку пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» без обмеження максимальним розміром, загальною сумою, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01 січня 2018 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, включаючи наступні складові грошового забезпечення: доплату за науковий ступінь кандидата наук в інших підрозділах (15%), доплату за науковий ступінь кандидата наук і доцента (25%, 25%), надбавку за роботу з таємними виробами, носіями, документами (15%), надбавку за особливо важливі завдання (50%), премії (10%), які враховувалися до перерахунку пенсії, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням проведених раніше виплат.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням проведених раніше виплат.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві сплачений судовий збір у розмірі 2 305,20 грн. (дві тисячі триста п`ять грн. 20 коп.).

7. В решті позовних вимог відмовити.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , поштова адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , тел.: НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, адреса: 04053, м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, , тел. +94.

Суддя В.І. Келеберда