Справа № 200/214/20-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 р. Справа№200/214/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08.01.2020 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до тексту заяви позивач просить суд:

- дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області стосовно відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком визнати неправомірними.

- рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у призначенні пенсії № 400 від 20 червня 2019 року скасувати.

- зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового трудового стажу ОСОБА_1 період роботи з 05.07.1999 року по 09.07.1999 року та з 22.05.2000 року по 29.09.2000 року на посаді медсестри підземного здравпункту шахти ім. Артема та призначити останній пенсію за віком з 26 лютого 2018 року.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 26 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням № 299 від 10 травня 2018 року відповідач відмовив у призначенні пенсії. Не погодившись із відмовою, позивач звернулась до суду за його оскарженням.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року, яке набрало чинності 21 травня 2019 року, рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 299 від 10 травня 2018 року скасовано, та відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 лютого 2018 року та зарахувати до її пільгового стажу період роботи з 04.01.1999 року по року на посаді медсестри підземного здравпункту шахти ім. Артема.

На виконання зазначеного рішення суду, пенсійний орган повторно розглянув заяву позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, але в призначенні пенсії відмовив, про що свідчить відповідне рішення відповідача № 400 від 20 червня 2019 року. Позивачка не погодившись із таким рішенням відповідача, звернулась із даним позовом до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.01.2020 відкрито провадження у справі розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідачем надано письмовий відзив, в обґрунтування незгоди з позовними вимогами у відзиві зазначено, що 26.02.2018 року ОСОБА_1 , звернулась до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Торецьке ОУПФУ) із заявою №610 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно статті 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 20.06.2019 року № 400 Торецьким ОУПФУ відмовлено ОСОБА_1 , в призначені пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недостатньою кількістю пільгового стажу.

Так, під час розрахунку стажу для призначення ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах, управлінням не враховано до пільгового стажу роботи періоди роботи з 05.07.1999 року по 09.07.1999 року та з 22.05.2000 року по 29.09.2000 року на посаді медсестри підземною здоровпункту «Шахта ім. Артема» з наступних підстав.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1 затверджено "Порядок підтвердження періодів роботи. що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника" (далі Порядок №18-1).

Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, створеної при головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області винесено рішення №6/44 від 09.02.2018 року про підтвердження періодів роботи: з 01.07.1999 року по 09.07.1999 року, з 20,12.1999 року по 29.09.2000 року (за фактично відпрацьований час під землею) на посаді медсестри підземного здоров пункту на «Шахті ім. Артема» ВО «Дзержинськвугілля».

З урахуванням вказаного рішення Управлінням, за період з 01.07.1999 по 09.07.1999 до пільгового Стажу за Списком №1, позивачці зараховано період роботи з 01.07.1999 року по 04.07.1999 року (фактично відпрацьований час під землею). Період роботи з 05.07.1999 року по 09.07.1999 зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 .

Аналогічно розраховано пільговий стаж за Списком №1 ОСОБА_1 за період з 20.12.1999 року по 20.09.2000 року. Відповідно до довідки від 07.11.2017 року №16/992-3 фактично відпрацьований час під землею за період з 20.12.1999 року по 29.09.2000 року склав 102 дні, тобто 5 місяців 2 дні. Отже, Торецьким ОУПФУ за період з 20.12.1999 року по 29.09.2000 року до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 зараховано період роботи з 20.12.1999 року по 21.05.2000 року (фактично відпрацьований час під землею). Період роботи з 22.05.2000 року по 29.09.2000 зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 . Відповідно до наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 31 рік 02 місяці 20 днів, пільговий стаж за Списком № 1 - 07 років 03 місяці 25 днів, замість необхідного пільгового стажу за Списком №1 - 07 років 06 місяців.

Отже, на думку відповідача, Рішення № 400 від 20 червня 2019 року про відмову ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу є правомірним та обґрунтованим.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 2018 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії. До заяви були додані наступні документи: паспорт/посвідка, трудова книжка, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників (№16/987 від 07.11.2017 № 16/992-3, № 16/993 від 07.11.2017), інший документ (№89 від 22.02.2018, № 6/44 від 09.002.2018), свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб.

Рішенням відповідача від 10 травня 2018 року № 299, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV зі змінами та доповненнями так як на момент звернення заявник не має необхідного пільгового стажу, а саме: період роботи з 04.01.1999 року по 30.06.1999 року за професією медсестра підземного здравпункту згідно довідки про підтвердження трудового стажу від 31.10.2017 року № 3 виданої комунальним закладом Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Торецька, наданій для призначення пенсії не зараховано до пільгового стажу, так як непідтверджено результатами атестації робочих місць.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.2019 у справі №200/14004/18-а, рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №299 від 10 травня 2018 року, про відмову у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 скасовано. Зобов`язано Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 лютого 2018 року та зарахувати до пільгового стажу період роботи з 04.01.1999 року по 30.06.1999 року на посаді медсестри підземного здравпункту шахти ім. Артема.

Виконуючи судове рішення, відповідач, повторно розглянувши заяву позивачки вдруге відмовив ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недостатньою кількістю пільгового стажу. (рішення від 20.06.2019 року № 400).

Згідно тексту оскажуваного рішення відповідачем не зараховано до пільгового стажу період роботи з 05.07.1999 року по 09.07.1999 та 22.05.2000 року по 29.09.2000 за професією медсестра підземного здравпункту, при цьому як на підставу не зарахування вказаних періодів, відповідач посилається на рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, створеної при головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Комісія) №6/44 від 09.02.2018 року про підтвердження періодів роботи.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту з приводу правомірності відмови у зарахуванні до пільгового стажу спірних періодів роботи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових та соціальних пенсій.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом

Відповідно до статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058).

Частиною першою статті 114 Закону № 1058 визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28цього Закону.

Згідно із положеннями пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок.

Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105 № 18-1 (далі Порядок № 18-1) визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії) (пункт 3 Порядку № 18-1).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 18-1 Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи:

1) заяву про підтвердження стажу роботи;

2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

3) трудову книжку;

4) документи, видані архівними установами, зокрема:

а) довідку про заробітну плату;

б) копії документів про проведення атестації робочих місць;

в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка зверталась до Комісії при ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про підтвердження пільгового стажу роботи у періоди з 01.07.1999 по 29.09.2000, в якості підземної медсестри здоровпункту в шахті ім. Артема ВО «Дзержинськвугілля».

Рішенням Комісії від 09.02.2018 №6/44 підтверджено ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №1 періоди роботи з 01.07.1999 по 09.07.1999, 3 20.12.1999 по 29.09.2000 (за фактично відпрацьований стаж під землею) в якості в якості підземної медсестри здоровпункту в шахті ім. Артема ВО «Дзержинськвугілля» та з 10.07.1999 по 19.12.1999 в якості в якості підземної медсестри здоровпункту у період догляду за дитиною до трьох років в шахті ім. Артема ВО «Дзержинськвугілля».

З пояснень, наведених у відзиві, судом встановлено, що управлінням з урахуванням рішення Комісії, здійснено підрахунок спусків в шахту, які в кількісному обчислені переведені у дні, та в подальшому зараховані до пільгового стажу позивача. Вказане призвело до часткового зарахування періодів роботи на підприємстві «Шахті ім. Артема» ВО «Дзержинськвугілля» .

Суд зауважує, що відповідачем не наведено законів або нормативно-правових актів (в т.ч. Порядок, Інструкція, тощо), які б визначали механізм обчислення пільгового стажу працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день під землею, виходячи із кількості спусків в шахту з наступним перерахунком їх у дні та виокремлення із загального періоду, частки періоду, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Отже, враховуючи рішення Комісії, а також те, що посада яку обіймала позивач у спірні періоди, передбачена Списком №1, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202, а в трудовій книжці позивача наявні записи про відповідні періоди роботи, наявні підстави для зарахування спірних періодів роботи до пільгового.

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності прийнятого спірного рішення.

За зазначених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем прийнято рішення від 20.06.2019 №400 про відмову в призначенні пенсії згідно ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яке вмотивовано лише рішенням комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.02.2018 №6/44 є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення та перерахунку пенсії для чого приймає відповідне рішення.

У рішеннях по справах Клас та інші проти Німеччини, Фадєєва проти Росії, Єрузалем проти Австрії Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком з 26.02.2018, суд зазначає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення від 20.06.2019 №400 про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2018 №610 з урахуванням висновків суду, з зарахуванням до пільгового стажу позивача періодів роботи з 05.07.1999 09.07.1999 та з 22.05.2000 по 29.09.2000 на посаді медсестри підземного здравпункту без визнання дій відповідача протиправними.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що «..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах».

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією від 21.12.2019 №7.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України судовий збір у розмірі 840,80 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22. ) про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у призначенні пенсії № 400 від 20 червня 2019 року.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2018 №610 з урахуванням висновків суду, з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періодів роботи з 05.07.1999 09.07.1999 та з 22.05.2000 по 29.09.2000 на посаді медсестри підземного здравпункту в шахті ім. Артема ВО «Дзержинськвугілля».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22. ,) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім ) гривень40 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 13 березня 2020 року.

Суддя І.В. Буряк