Справа № 640/24832/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року м. Київ № 640/24832/19

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: Акціонерне товариство «Кристалбанк», ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі по тексту також - відповідач, Печерського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві), треті особи: Акціонерне товариство «Кристалбанк», ОСОБА_2 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазюка Д.М. про стягнення виконавчого збору від 21.11.2019 ВП № 60682276.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що за спірним виконавчим провадженням не вчинялись дії щодо примусового виконання рішення, стягувачем було подано заяву про повернення виконавчого документу без виконання, оскільки вимоги стягувача припинились поза межами виконавчого провадження, а тому підстав для стягнення виконавчого збору з позивача немає.

Відповідач не виклав своєї позиції щодо заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

На підставі виконавчого листа від 03.11.2016 №761/37968/14-ц Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кристалбанк» суму в розмірі 3287483,06 грн заступником начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного управління територіального управління юстиції у м. Києві Заєць Тетяною Ігорівною постановою від 25.11.2016 відкрито виконавче провадження № 52971348.

Заявою від 04.01.2018 вх.№25 ПАТ «Кристалбанк» просив виконавчий лист від 03.11.2016 № 761/37968/14-ц повернути, а виконавче провадження закрити, зазначивши, що заява про відкриття виконавчого провадження подана помилково, оскільки між позичальником та банком на підставі протоколу про наміри від 03.11.2016 досягнута домовленість про добровільне врегулювання питання щодо виконання судового рішення, визначені протоколом умови у повному обсязі виконано і банк не має претензій щодо виконання рішення суду.

Водночас, постановою від 09.01.2018 у виконавчому провадженні № 52971348 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 . Постановами від 23.05.2018 та від 31.07.2018 у вказаному виконавчому проваджені також накладено арешт на грошові кошти на рахунках банків позивача.

Повторно АТ «Кристалбанк» заявою від 24.07.2018 вх.№ 10538 звернулось до відповідача про повернення виконавчого документу без виконання.

При цьому, відповідачем прийнято постанову від 28.08.2018 у ВП №52971348 про стягнення виконавчого збору у розмірі 328 748,30 грн з ОСОБА_1 .

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 21.05.2019 у справі № 761/37968/14-ц замінено сторону у виконавчому провадженні з АТ «Кристалбанк» на його правонаступника ТОВ «Алмарк Україна».

Заявою від 15.11.2019 вх. № 28497 ТОВ «Алмарк Україна» втретє подано заяву про повернення виконавчого листа з подальшим закриттям виконавчого провадження.

Постановою від 21.11.2019 у ВП №52971348 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, постановою від 21.11.2019 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазюка Д.М. відкрито виконавче провадження № 60682276 щодо стягнення виконавчого збору з позивача в сумі 328 748,30 грн на підставі постанови від 28.08.2019 ВП № 52971348.

Згідно зі ст.1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон України «Про виконавче провадження») виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 40 та 42 Закону передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема ч.3 ст.40 Закону унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.42 Закону на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких ч.1 ст.42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Разом з тим, відповідно до п.22 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені першою частиною статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи поверненні виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначається підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягнутої суми, якщо за виконавчим документом проводилось стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до вказаного підпункту у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

Водночас, суд зауважує, що при стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічну правову позицію з подібних правовідносин встановлено Верховним Судом постановах від 19.06.2019 у справі №824/172/18-а, від 28.02.2019 у справі №819/1116/17.

Щодо створення умов для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору у разі повернення виконавчого документа стягувачу без фактичного його виконання органом державної виконавчої служби свідчать і положення ч.5 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Так, судом встановлено, що державний виконавець під час прийняття постанови від 21.11.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60682276 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 28.08.2019 ВП № 52971348, визначив суму виконавчого збору в розмірі 10% від суми, яка визначена у виконавчому листі від 03.11.2016 №761/37968/14-ц.

Однак, в постанові про повернення виконавчого документа від 21.11.2019 у ВП №52971348 не вказано результат фактичного виконання виконавчого листа, а тому суд робить висновок, що державним виконавцем не було здійснено всіх необхідних дій з примусового виконання рішення суду.

До того ж слід зауважити, що погашення заборгованості відбулось поза межами виконавчого провадження № 52971348 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно зі ст. 36 та ст. 37 Закону України «Про іпотеку», що також було відображено у заявах АТ «Кристалбанк» та його правонаступника ТОВ «Алмарк Україна» про повернення виконавчого документа без виконання.

Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження від 21.11.2019 ВП № 60682276 про стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначено в постанові про стягнення виконавчого збору від 28.08.2019 ВП № 52971348, така постанова не відповідає вимогам ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", а тому є протиправною та повинна бути скасована.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241 - 246, 255, 287, 293, 296 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазюка Д.М. про стягнення виконавчого збору від 21.11.2019 ВП № 60682276.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 287 (три тисячі двісті вісімдесят сім) гривень 48 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 11-Б, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. 287, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко