Справа № 300/2468/19
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" березня 2020 р. справа № 300/2468/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Грицюка П.П.,
за участю секретаря судового засідання Савченко Н.С.,
представників позивача - Худзія Д.М., Мазур У.П.,
представника відповідача - Іванського В.І.,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" 16.12.2019 звернулося в суд з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України про скасування податкового боргу в сумі 574147,22 грн та податкової вимоги від 03.12.2019 ( том 1 а.с. 5-8).
Ухвалою суду від 19.12.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (том 1 а.с. 1-2).
Ухвалою суду від 14.01.2020 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" про збільшення позовних вимог від 09.01.2020 в справі за № 300/2468/19. Залучено до участі у справі №300/2468/19 Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві, як співвідповідача (том 1 а.с. 83-84).
Ухвалою суду від 14.01.2020 встановлено участь представника Офісу великих платників податків Державної податкової служби України у судових засіданнях в режимі відеоконференції (том 1 а.с. 87-88).
Ухвалою суду від 07.02.2020 відмовлено у задоволенні заяви від 03.02.2020 представника Офісу великих платників податків Державної податкової служби України про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (том 1 а.с. 152-157).
Позовні вимоги щодо предмету спору обґрунтовані тим, що податковий орган не відобразив у своєму обліку Ухвалу Івано-Франківського окружного суду від 23.11.2018, яку залишено без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019. Зокрема, податковий орган, згідно вказаних судових рішень, не відобразив у обліку про те, що за квітень-травень 2009 року податковим органом було відшкодовано платнику ПДВ у розмірі тільки 3 523 132,00 грн (а не 4 102 450,00 грн), решта суми (579 318,00 грн) залишилась невідшкодованою. 28.10.2019 Державним казначейством України Товариству з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" повернуто з бюджету 579318,00 грн бюджетного відшкодування з податку на додану вартість. Таким чином, у зв`язку з порушенням Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, податковий орган неправомірно обчислив податковий борг у сумі 574147,22 грн, та відповідно неправомірно виніс оскаржені податкові вимоги та податкові повідомлення-рішення.
Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України подав відзив на позовну заяву у справі № 300/2468/19 (том 1 а.с. 63-64), у справі № 300/182/20 (том 2 а.с. 57-59), справі № 300/285/20 (том 3 а.с. 21-22), в яких позовних вимог не визнав. Позивач вказав на правомірність оскаржуваних податкових вимог та податкових повідомлень - рішень, оскільки за платником станом на жовтень 2019 року, з врахуванням переплати, обліковувався податковий борг в сумі 574147,22 грн. Зазначив, що дана сума податку на додану вартість є боргом позивача, оскільки була відшкодована позивачу в попередні роки та безпідставно повторно повернута з бюджету 28.10.2019 Державним казначейством України.
Представники позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в заявах по суті справи. Крім того, представники позивача надали суду додаткові письмові пояснення з приводу виникнення та погашення спірного податкового боргу (том 1 а.с. 185-193).
Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, з мотивів викладених у поданих відзивах на позовну заяву.
Представник Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомляв.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до пункту 36.1. статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно приписів пункту 38.1. та 38.2 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Пунктами 38.1 і 38.3 ст. 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Так, відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок є тим документом, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. (пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що «податкова вимога» - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
У силу норми п. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Зокрема, згідно положень розд. ІІІ зазначених Порядків податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів.
Відтак, з аналізу вищенаведених норм права вбачається, що право на формування податкової вимоги виникає у податкового органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому, така податкова вимога формується автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів, зокрема, даних відповідних інтегрованих карток.
Судом встановлено, що 17.12.2009 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Даноша» звернулося до суду з адміністративним позовом до Калуської об`єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області, Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області про стягнення бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 4 102 450 гривень. Позовні вимоги були мотивовані тим, що Головним управлінням Державного казначейства України в Івано-Франківській області протиправно не здійснено бюджетне відшкодування податку на додану вартість за квітень 2009 року та травень 2009 року в розмірі 4 102 450 гривень.
08.04.2016 Калуська об`єднана державна податкова інспекція в Івано-Франківській області звернулася до суду із заявою про визнання виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Даноша» до Калуської об`єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області, Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області про стягнення бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за квітень, травень 2009 року в розмірі 4 102 450 гривень виконавчого листа за №2а-3408/09/0970 від 01.02.2016 таким, що не підлягає виконанню.
16.03.2018р. ТОВ "Даноша змінило назву на ТОВ Ґудвеллі Україна.
Ухвалою суду від 23.11.2018 заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено частково, визнано виконавчий лист за № 2а-3408/09/0970, виданий Івано-Франківським окружним адміністративним судом 01.02.2016 в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Даноша» до Калуської об`єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області, Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області про стягнення бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за квітень, травень 2009 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 3 523 132 грн (том 1 а.с. 24-29.
Дану ухвалу залишено без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019.
Таким чином суд, задовольняючи частково заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначив, що за квітень-травень 2009 року з бюджету на користь позивача примусово підлягало стягненню 579 318,00 грн ПДВ.
Суд констатує, що при розгляді даної справи ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки ч. 2 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Крім того, 28.10.2019 головним управлінням Державної казначейської служби у м. Києві позивачу повернуто з бюджету 579318,00 грн бюджетного відшкодування з ПДВ на підставі вищезгаданих судових рішень, що підтверджено позивачем (том 1 а.с. 13-15) та не заперечується відповідачами.
Однак, незважаючи на вищенаведене, відповідач вважав, що дана сума ПДВ відшкодована 28.10.2019 безпідставно. Тому, відповідач протиправно в податковому обліку за жовтень 2019 визначив, відшкодовану Державною казначейською службою у м. Києві суму коштів, з врахуванням переплати 5107,78 грн за вересень 2019, податковим боргом відповідача з ПДВ в сумі 574122,22 грн (579318,00 грн - 5107,78).
Так, станом на 01.11.2019 року, за результатами жовтня 2019, різниця між визначеним ПДВ та задекларованим і сплаченим позивачем ПДВ становила 574122,22 грн, що підтверджується даними електронного кабінету платника (том 1 а.с. 13-15), податковою звітністю (том 1 а.с. 38-40) обліковою карткою платника (том 1 а.с. 72-75).
Враховуючи наведене, відповідачем 01.11.2019 винесено податкову вимогу №70-52, якою визначено суму податкового боргу позивача в сумі 574 147,22 грн (том 1 а.с. 9).
З приводу визначення відповідачем даної суми боргу з податку на додану вартість суд зазначає наступне.
Зокрема, згідно п. 3 підрозділу 6 Розділу III. Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який Затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, після рознесення до ІКП (інтегрована картка платника) інформації про суму відшкодування ПДВ на рахунок платника або зменшення такої суми за уточненим розрахунком, поданим до раніше поданої звітності, в ІКІІ платника зменшується залишок бюджетного відшкодування за відповідний звітний (податковий) період, а у разі його недостатності відбувається зменшення позитивного сальдо розрахунків платника з бюджетом в календарній черговості його виникнення, при відсутності позитивного сальдо виникає податковий борг.
При цьому, згідно п. 2 підрозділу 1 Розділу VII. Даного Порядку, первинними документами, на підставі яких вносяться первинні показники до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, є: ухвала суду про відкриття провадження; ухвала про забезпечення позову; ухвала суду про відкриття апеляційного провадження; ухвала суду про відкриття касаційного провадження; ухвала суду касаційної інстанції про зупинення виконання рішення; рішення суду, прийняте по суті, що набрало законної сили (перша інстанція, апеляційна чи касаційна інстанція. Верховний Суд України). До первинних показників належать такі дані первинних документів: учасники процесу; номер та дата ухвали про відкриття провадження; номер та дата ухвали про забезпечення позову; номер та дата рішення суду, прийнятого по суті; сума позову: сума, визначена рішенням суду, що набрало законної сили.
Отже, податковий орган не відобразив у своєму обліку Ухвалу Івано-Франківського окружного суду від 23.11.2018, яку залишено без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року. Зокрема, податковий орган за результатами вказаних судових рішень не відобразив у обліку, що за квітень-травень 2009 року податковим органом було відшкодовано платнику ПДВ у розмірі тільки 3 523 132,00 грн. (а не 4 102 450,00 грн.), а решта суми (579 318,00грн) залишилась невідшкодованою.
Судом встановлено, що у позивача не виникало податкового зобов`язання, тобто платник не декларував у деклараціях як податкове зобов`язання з ПДВ 574 147,22 грн, податковий орган не виносив податкового повідомлення-рішення на вказану суму. Відповідно, дану суму податку не могло бути узгоджено. У платника відсутній податковий борг у розумінні Податкового кодексу.
Таким чином, у зв`язку з порушенням Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, податковий орган неправомірно обчислив податковий борг у сумі 579 318,00грн. та, відповідно, неправомірно 01.11.2019 виніс податкову вимогу №70-52, якою визначено суму податкового боргу позивача в сумі 574 147,22 грн.
Також, враховуючи вищенаведене, відповідачем протиправно винесено податкову вимогу №142-52 від 03.12.2019, якою визначено аналогічну суму податкового боргу позивача по декларації за жовтень 2019 в розмірі 574 147,22 грн.
Отже, суд приходить до висновку, що винесені Офісом великих платників податків Державної податкової служби України податкові вимоги №70-52 від 01.11.2019 та №142-52 від 03.12.2019 є протиправними та підлягають скасуванню.
При цьому, вимога позивача щодо скасування податкового боргу не є самостійною та відповідно вирішена судом шляхом визнання протиправними та скасування відповідних податкових вимог №70-52 від 01.11.2019 та №142-52 від 03.12.2019, якими визначено такий податковий борг.
Відповідно до пп. 14.1.115. п. 14.1. ст. 14 ПК України, надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату;
Згідно пп. 17.1.10. п. 17.1. ст. 17 ПК України, платник податку має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому, п. 43.1. ст. 43 ПК України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Відповідно до п. 43.4-1. ст. 43 ПК України, у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.
Згідно п.43.6. ст. 46 ПК України, повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.
Пунктом 75.1 та підпунктом 75.1.1 статті ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Згідно з пунктами 76.1 та 76.2 статті 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 3 п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
В той же час, згідно з пп. 14.1.39 і 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України, штрафна (фінансова) санкція, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є складовою грошового зобов`язання, яке, у свою чергу визначається у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу.
Пунктом 58.1 ст. 58, п. 86.8 ст. 86 ПК України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), - тобто, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Судом досліджено, що відповідачем проведено камеральну перевірку порушення правил сплати (перерахування) податку на додану вартість ТОВ "Ґудвеллі Україна" за вересень 2019, за результатами якої складено акт №326/28-10-52-08/32464900 від 24.12.2019 (том 2 а.с. 10-11).
Відповідно до акту камеральної податкової перевірки податковим органом визначено, що платником порушено термін сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з ПДВ згідно Податкової декларації з ПДВ за вересень 2019 в розмірі 574 147,22 грн.
Крім того, відповідно до акту камеральної податкової перевірки №20/28-10-52-08/32464900 від 15.01.2020 податковим органом визначено, що платником порушено термін сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з ПДВ згідно Податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019 в розмірі 574 147,22 грн (том 3 а.с.10-11).
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.
Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд зазначає, що відповідачем не доказано правомірності оскаржуваних дій, вимог та рішень, при цьому, судом на підставі належних та допустимих доказів встановлена їх протиправність.
За таких обставин, даний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові вимоги Офісу великих платників податків Державної податкової служби України №70-52 від 01.11.2019 та № 142-52 від 03.12.2019.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" (), вул. Лісова, 1, с. Копанки, Калуський район, Івано-Франківська область, 77330;

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України (), вул. Дегтярівська, 11 г, м. Київ, 04119;

Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві (), вул. Терещенківська, 11-А, м. Київ, 01601.

Суддя Грицюк П.П.

Рішення складене в повному обсязі 18 березня 2020 р.