Справа № 420/7789/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7789/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області (68003, Одеська область, м. Чорноморськ, пр.Миру, 33) до Громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер» (68094, Одеська область, м.Чорноморськ, вул. Набережна, 49), третіх осіб Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (68001, Одеська область, м.Чорноморськ, вул.Хантадзе,15), Відділу прикордонної служби Чорноморськ Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (65093, Одеська область, м.Чорноморськ, с.Малодолинське, ІСРЗ, вул.Поромна,6) про припинення діяльності, шляхом примусового розпуску, суд

В С Т А Н О В И В:

Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд припинити діяльність Громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер», шляхом примусового розпуску.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Громадське формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер» фактично не здійснює статутну діяльність, не співпрацює з органами Національної поліції, органами місцевого самоврядування, в силу положень ст.8 Закону України Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону», громадське формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер» підлягає припиненню шляхом примусового розпуску.

Ухвалою судді від 13.01.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач належним чином та своєчасно повідомлявся про встановлений Ухвалою суду від 13.01.2020 року строк для подання відзиву на позовну заяву, проте наявна у матеріалах справи судова кореспонденція, яка надсилалася на адресу Відповідача, повернулась до суду з відповідним поштовим повідомленням з відміткою органу зв`язку за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України), розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 251 КАС України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Частиною 6 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

27.03.2019 р. відбулося засідання постійної комісії Чорноморської міської ради Одеської області з питань депутатської діяльності, законності, правопорядку та соціального захисту громадян VII скликання, на якому було прийнято рішення рекомендувати начальнику управління державної реєстрації прав та правового забезпечення ОСОБА_1 розпочати у судовому порядку відповідно до закону процедуру припинення (заборони) діяльності громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону Залізничник, Фарватер, Прикордонник, Центуріон, ДНД ІМТП, Правопорядок, Сокіл; або внести зміни в їхні статути, що підтверджується наявним у матеріалах справи Витягом з протоколу №23 засідання постійної комісії з питань депутатської діяльності, законності, правопорядку та соціального захисту громадян VII скликання від 27.03.2019р.

Вищеозначене слугувало підставною для звернення Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області про припинення діяльності Громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер», шляхом примусового розпуску, є обґрунтованими, правомірними, та такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, Рішенням Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області №347 від 11.03.2005 року Про реєстрацію Статуту громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер» виконавчим комітетом Чорноморської міської ради Одеської області зареєстровано Статут громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер».

Відповідно до Листа Управління взаємодії з Національною поліцією МВС України від 02.07.2019р. №38/2778 незважаючи на зміни в законодавстві, керівник Громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер» до ГУНП в Одеській області з питань погодження статутних документів у новій редакції для подальшого проведення державної реєстрації не звертався. Відомості про дане громадське формування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні, що свідчить про ненабуття ним статусу юридичної особи та, як наслідок, його діяльність не відповідає вимогам Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з Листом Відділу прикордонної служби Чорноморськ Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №44/391 від 31.01.2019 року Громадське формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер» продовжує існувати з порушенням чинного законодавства.

Крім того, 11.07.2019року до виконавчих органів Чорноморської міської ради надійшов лист Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (вих.№48/1-5877 від 09.07.2019 року), відповідно до якого за результатами здійсненого аналізу та проведеної перевірки встановлено, що на протязі тривалого часу Громадське формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер» допомогу у забезпеченні публічного порядку територіальним підрозділам Національної поліції у місті Чорноморську не надає та існує формально.

Також, позивач стверджує, що від керівництва Громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер» жодних відомостей щодо діяльності формування (графіки виходу членів громадських формувань на спільні чергування та письмові звіти про проведені заходи) до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області не надходило.

Відповідно до статті 1 Закону України Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону громадяни України відповідно до Конституції України мають право створювати в установленому цим Законом порядку громадські об`єднання для участі в охороні громадського порядку і державного кордону, сприяння органам місцевого самоврядування, правоохоронним органам, Державній прикордонній службі України та органам виконавчої влади, а також посадовим особам у запобіганні та припиненні адміністративних правопорушень і злочинів, захисті життя та здоров`я громадян, інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, а також у рятуванні людей і майна під час стихійного лиха та інших надзвичайних обставин.

Згідно з п.1 ч.1 ст.9 Закону України Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону основними завданнями громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону у сфері охорони громадського порядку є: надання допомоги органам Національної поліції у забезпеченні громадського порядку і громадської безпеки, запобіганні адміністративним проступкам і злочинам; інформування органів Національної поліції про вчинені або ті, що готуються, злочини, місця концентрації злочинних угруповань; сприяння органам Національної поліції у виявленні і розкритті злочинів, розшуку осіб, які їх вчинили, захисті інтересів держави, підприємств, установ, організацій, громадян від злочинних посягань; участь у забезпеченні безпеки дорожнього руху та боротьбі з дитячою бездоглядністю і правопорушеннями неповнолітніх.

Статтею 3 Закону України Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону передбачено, що громадські формування з охорони громадського порядку і державного кордону створюються і діють у взаємодії з правоохоронними органами, Державною прикордонною службою України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, додержуючись принципів гуманізму, законності, гласності, добровільності, додержання прав та свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, рівноправності членів цих формувань.

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону члени громадських формувань під час виконання своїх обов`язків з охорони громадського порядку і державного кордону після обов`язкового пред`явлення посвідчення члена громадського формування мають право:

1) вимагати від громадян додержання правопорядку, припинення адміністративних правопорушень і злочинів, додержання режиму державного кордону, в тому числі на територіях, що межують з державним кордоном, де прикордонну смугу не визначено;

2) у разі підозри у вчиненні адміністративних правопорушень і злочинів перевіряти у громадян документи, що посвідчують їх особу;

3) спільно з поліцейськими та військовослужбовцями Державної прикордонної служби України затримувати і доставляти до органу Національної поліції, підрозділу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку або громадського пункту охорони порядку осіб, які виявили злісну непокору законним вимогам члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону і не виконують вимог щодо припинення адміністративного правопорушення;

4) складати протоколи про адміністративні правопорушення;

5) входити до клубів, кінотеатрів, стадіонів, інших громадських місць і приміщень за згодою власника чи уповноваженого ним органу для переслідування правопорушника, який переховується, або припинення адміністративних правопорушень чи злочинів;

6) у разі участі спільно з прикордонниками у пошуку порушників кордону за згодою громадян або власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу та в присутності їх представників входити у будь-який час доби до житлових приміщень, на територію і в приміщення підприємств, установ, організацій та оглядати транспортні засоби;

7) у невідкладних випадках використовувати транспортні засоби, що належать підприємствам, установам, організаціям або громадянам (за їх згодою), крім транспортних засобів дипломатичних, консульських та інших представництв іноземних держав, міжнародних організацій, транспортних засобів спеціального призначення, для доставлення до лікувальних закладів осіб, що перебувають у безпорадному стані, а також осіб, які потерпіли від нещасних випадків або правопорушень і потребують термінової медичної допомоги;

8) у разі порушення водіями Правил дорожнього руху, створення реальної загрози життю або здоров`ю громадян вживати заходів до припинення цього правопорушення, здійснювати перевірку документів у водіїв на право користування та керування транспортними засобами, а також не допускати осіб, які не мають документів або перебувають у стані сп`яніння, до подальшого керування транспортними засобами;

9) під час виконання обов`язків члена громадського формування використовувати за власним бажанням свій або інший приватний автомототранспорт за згодою власника або особи, у володінні якої він перебуває. Відшкодування витрат за його використання у таких випадках може провадитися за рахунок коштів громадського формування у порядку, визначеному його положенням (статутом);

10) вести роботу серед населення щодо роз`яснення чинного законодавства про державний кордон України, систему режимних заходів у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі;

11) застосовувати в установленому порядку заходи фізичного впливу, спеціальні засоби індивідуального захисту та самооборони.

Згідно зі статтею 11 Закону України Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону громадські формування з охорони громадського порядку і державного кордону проводять свою діяльність під контролем органів Національної поліції, підрозділів Державної прикордонної служби України шляхом:

1) спільного з поліцейськими, прикордонниками патрулювання і виставлення постів на вулицях, майданах, залізничних вокзалах, в аеропортах, морських і річкових портах, у місцях компактного проживання громадян, розташування підприємств, установ, організацій, навчальних закладів, а також у місцях можливої появи порушників кордону в межах району, що контролюється Державною прикордонною службою України, прикордонної смуги; участі в забезпеченні охорони громадського порядку під час проведення масових заходів, погоджених у випадках, передбачених законом, з виконавчими органами місцевого самоврядування;

2) проведення разом з прикордонниками огляду на маршрутах можливого руху порушників державного кордону, місць їх укриття, транспортних засобів, суміжної з державним кордоном місцевості з метою встановлення причин та умов перебування невідомих осіб;

3) участі у заходах правоохоронних органів, спрямованих на боротьбу з окремими видами правопорушень.

Статтею 16 Закону України Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону передбачено, що місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування у межах своєї компетенції спільно з органами Національної поліції та підрозділами Державної прикордонної служби України здійснюють координацію та контроль за діяльністю громадських формувань, заслуховують повідомлення і звіти керівників зазначених формувань.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що громадські формування з охорони громадського порядку та державного кордону, що зареєстровані та діють на території м. Чорноморська Одеської області зобов`язані, окрім виконання статутних завдань, звітувати про результати своєї діяльності перед відповідними виконавчим органами Чорноморської міської ради Одеської області, Чорноморським відділенням поліції та підрозділами Державної прикордонної служби України.

Однак, як стверджує позивач, Громадське формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер» графіки виходу на чергування до виконавчих органів Чорноморської міської ради, Чорноморського відділення поліції та підрозділів Державної прикордонної служби України не надає, про результати проведених заходів не повідомляє.

Відповідно до статті 8 Закону України Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону діяльність громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону може бути припинена шляхом примусового розпуску або саморозпуску відповідно до закону.

У разі порушення громадським формуванням вимог чинного законодавства щодо його діяльності за заявою реєструючого органу його діяльність може бути заборонена за рішенням суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.20 Закону України Про участь громадян в охороні громадського порядку та державного кордону контроль за діяльністю громадських формувань з охорони громадського порядку та державного кордону здійснюється органами місцевого самоврядування у порядку, встановленому законом.

Статтею 25 Закону України Про громадські об`єднання визначено способи припинення діяльності громадського об`єднання, зокрема, відповідно до пункту 2 частини 1 означеної статті припинення діяльності громадського об`єднання здійснюється за рішенням суду про заборону (примусовий розпуск) громадського об`єднання.

Частиною 1 статті 28 Закону України Про громадські об`єднання передбачено, що громадське об`єднання може бути заборонено судом за позовом уповноваженого органу з питань реєстрації в разі виявлення ознак порушення громадським об`єднанням вимог статей 36, 37 Конституції України, статті 4 цього Закону. Заборона громадського об`єднання має наслідком припинення його діяльності у порядку, встановленому цим Законом, та виключення з Реєстру громадських об`єднань.

Частиною 2 статті 28 Закону України Про громадські об`єднання визначено, що справа про заборону громадського об`єднання розглядається у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Пунктом 2 частини 4 статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян.

Таким чином, враховуючи вищевказані положення чинного законодавства, суд дійшов висновку щодо наявності у Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області повноважень на звернення до суду з позовом щодо припинення діяльності Громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер» шляхом примусового розпуску.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що Громадське формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер» фактично не здійснює статутну діяльність, не співпрацює з органами Національної поліції, органами місцевого самоврядування, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області про припинення діяльності Громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер» шляхом примусового розпуску.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень, з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У даній справі відсутні витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, а тому, жодні витрати не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 229, 242-246, 255, 263, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області (68003, Одеська область, м. Чорноморськ, пр.Миру, 33) до Громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер» (68094, Одеська область, м.Чорноморськ, вул. Набережна, 49), третіх осіб Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (68001, Одеська область, м.Чорноморськ, вул.Хантадзе,15), Відділу прикордонної служби Чорноморськ Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (65093, Одеська область, м.Чорноморськ, с.Малодолинське, ІСРЗ, вул.Поромна,6) про припинення діяльності, шляхом примусового розпуску - задовольнити.

Припинити діяльність Громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Фарватер», шляхом примусового розпуску.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.