Справа № 682/3134/17
Суддя: Шевчук В. В.
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 682/3134/17
Провадження № 2-а/682/5/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2020 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шевчука В.В., за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л., позивача ОСОБА_1 , представника Полонської міської ради Продажець І.О., третьої особи ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Славута справу за позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
01.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області про визнання окремих положень рішення нечинними та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову вказував, що 19.12.2016 року він звернувся до відповідача із заявою про виділення йому з метою передачі у приватну власність двох земельних ділянок в с. Новоселиця Полонського району Хмельницької області орієнтовно площею 0,07 га та 0,18 га для ведення особистого селянського господарства. В заяві позивач зазначив цільове призначення земельних ділянок та їх орієнтовні розміри, до заяви додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельних ділянок. Відповідачем на сесії Полонської міської ради 25.10.2017 року заяву позивача залишено без задоволення в зв`язку з тим, що земельні ділянки знаходяться у користуванні ОСОБА_2 ..
У зв`язку із наведеним ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив: визнати нечинним та скасувати підпункт 4.8 п. 4 рішення № 3 від 25.10.2017 Полонської міської ради про залишення без задоволення його заяви від 19.12.2016; визнати нечинним та скасувати рішення № 3 від 25.10.2017 38 сесії 1 скликання Полонської міської ради ОТГ Хмельницької області в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_2 ; призупинити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та процес оформлення даних ділянок у приватну власність гр. ОСОБА_2 , якщо розроблення проекту та оформлення ділянок відбулось визнати нечинним та скасувати їх результати; зобов`язати Полонську міську раду виплатити позивачеві грошову компенсацію в розмірі 200 000 грн. за нанесену моральну шкоду, пов`язану із втратою роботи та втратою довіри до органів місцевого самоврядування, дієвість законів та втратою віри в побудову правової держави; зобов`язати Полонську міську раду розглянути на черговій сесії заяву позивача від 19.12.2016 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
04 жовтня 2018 року ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмкльницької області гр. ОСОБА_2 залучено до розгляду справи як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ( том 1, а.с. 215). Третя особа ОСОБА_2 просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки на підставі заповіту від 22.04.2013 року є спадкоємцем підся смерті ОСОБА_3 у користуванні якої перебували спірні земельні ділянки.
05.02.2020 Полонська міська рада звернулася до суду із клопотанням про закриття провадження у справі в частині визнання нечинним та скасування рішення № 3 від 25.10.2017 38 сесії 1 скликання Полонської міської ради. (том 3 а.с. 165, 166). 06 лютого 2020 року ухвалою суду провадження у справі в частині вимог про визнання нечинним та скасування рішення № 3 від 25.10.2017 38 сесії 1 скликання Полонської міської ради в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки пл. 0,07 га ОСОБА_2 закрито у зв`язку із тим, що на момент розгляду справи ОСОБА_2 оформив право на земельну ділянку, а тому спір набув приватно-правового характеру та повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства (том. 3 а.с. 168, 170).
В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов із викладених у ньому підстав.
Представник відповідача позовні вимоги не визнала та вказала, що рішення, прийняті Полонською міською радою, є правомірними, оскільки спірні земельні ділянки були у користуванні ОСОБА_3 спадкоємцем якої є ОСОБА_2 , а тому підстав для задоволення поданої позивачем заяви у міської ради не було.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 19 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади із заявою, в якій просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо відведення земельних ділянок орієнтовно площею 0,07 га та 0,18 га для ведення особистого селянського господарства з метою передачі у приватну власність, які розташовані в АДРЕСА_1 ( том 1 а.с. 8).
Вказана заява була розглянута на сесії Полонської міської ради 24 лютого 2017 року, у задоволенні якої було відмовлено у зв`язку з вирішенням питання про оформлення спадщини на дану земельну ділянку. (том 1 а.с. 9).
25.07.2017 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області розглянуто справу за позовом ОСОБА_1 про визнання окремих положень рішення нечинними та зобов`язання вчинити певні дії та визнано нечинним рішення Полонської міської ради ( том 1 а.с. 11-14)
Рішенням 35 сесії Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади від 18.08.2017 р. №4, а саме п. 4.3. заяву ОСОБА_1 про виділення вказаної земельної ділянки повторно залишено без задоволення в зв`язку з тим, що дана земельна ділянка знаходиться в користуванні ОСОБА_2 .

Вказана заява ОСОБА_1 була повторно розглянута на черговій сесії 18 серпня 2017 року та залишена без задоволення( том 1 а.с. 15).

Вважаючи вказане рішення незаконним, ОСОБА_1 звернувся до Славутського міськрайонного суду з позовом, в якому просив визнати рішення Полонської міської ради нечинним та скасувати його. 25 вересня 2017 року у даній справі було прийнято рішення, яким позов задоволено, рішення Полонської міської ради визнано нечинними та скасовано, а міську раду зобов`язано розглянути заяву ОСОБА_1 на черговій сесії (том 1 а.с.16-19)

25 жовтня 2017 року на черговій (38) сесії Полонської міської ради було вирішено заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення в зв`язку тим, що вказані земельні ділянки перебувають в користуванні гр. ОСОБА_2 , якому тим самим рішенням надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок як спадкоємцеві попередньої користувачки ОСОБА_3 ( том 1 а.с. 28, 37).

28.11.2017 Полонська міська рада надала суду заперечення проти позовної заяви, в якому вказали, гр. ОСОБА_2 звертався до виконавчого комітету Полонської міської ради із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Отже, він має право успадкувати земельні ділянки, що належали ОСОБА_3 на праві приватної власності, у зв`язку із чим Полонська міська рада не має повноважень на розпорядження земельними ділянками, що перебувають у приватній власності ( том 1, а.с. 41-44).

Згідно довідки № 361 від 10.11.2017 року, виданою старостою сіл Новоселиця, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,53 га, з них: для обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,28 га. том. 1, а.с. 48). Згідно заповіту, будинок за адресою АДРЕСА_1 та прилеглу до нього ділянку ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_2 (том 1 а.с. 46).

Надаючи правову оцінку вказаним відносинам суд враховує наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу(п. «б» статті 12 Земельного кодексу України).

Згідно ч. 3 ст. 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування в тому числі громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

В частині 1 статті 121 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім того, ч. 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно підпункту 4.8 пункту 4 рішення № від 25.10.2017 38 сесії 1 скликання Полонської міської ради ОТГ заяву ОСОБА_1 від 19.12.2016 про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства пл.. 0,0700 га та 0,1800 га залишено без задоволення у зв`язку із тим, що дані земельні ділянки знаходяться у користуванні ОСОБА_2 .

Разом із тим, суду не надано доказів того, що ОСОБА_2 був належним землекористувачем спірних земельних ділянок на момент прийняття оскарженого рішення відповідачем, оскільки відповідно до вимог ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Не надано суду і доказів того, що спірні земельні ділянки знаходилися у володінні чи користуванні ОСОБА_3 .

За таких обставин суду приходить до висновку, що заяву позивача від 19.12.2016 залишено без задоволення з підстав не передбачених законом.

Крім того, частинами 1 та 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

З наведеного вище видно, що за результатами розгляду заяви позивача відповідач повинен був прийняти рішення про задоволення його заяви або про відмову у задоволенні його заяви у разі наявності для цього підстав передбачених законом. Таким чином, у відповідача відсутні правові підстави для прийняття рішення про залишення заяви позивача без задоволення.

Отже, позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування підпункту 4.8 пункту 4 рішення № від 25.10.2017 38 сесії 1 скликання Полонської міської ради про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 від 19.12.2016 та про зобов`язання Полонської міської ради розглянути вказану заяву на черговій сесії міської ради підлягають задоволенню та підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов`язання відповідача розглянути на черговій сесії заяву позивача від 19.12.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вимоги позивача в частині скасування дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення ділянки для ОСОБА_2 та призупинення розроблення проекту землеустрою для останнього задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_2 у спосіб визначений законом звернувся з відповідною заявою до відповідача за результатами якої прийнято рішення про надання йому дозволу на розроблення відповідних проектів. Порушення будь яких норм чинного законодавства з боку відповідача при цьому не встановлено.

Щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за нанесену йому моральну шкоду, пов`язану із втратою роботи та втратою довіри до органів місцевого самоврядування, дієвість законів та втратою віри в побудову правової держави, слід зазначити наступне.

Згідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завданої майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.2 Постанови пленуму ВС України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між діями відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо). При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача щодо виплати грошової компенсації в якості понесених судових витрат, то такі слід здійснити відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.8, 9, 10 ,11, 72, 139, 192, 229, 159-163, 292-297 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати підпункт 4.8 пункту 4 рішення №3 від 25.10.2017 року 38-ї сесії 1 скликання Полонської міської об`єднаної територіальної громади Хмельницької області про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 від 19.12.2016.

Зобов`язати Полонську міську раду об`єднаної територіальної громади Хмельницької області розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_1 від 19.12.2016 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Стягнути з Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області 106 грн. 70 коп. судових витрат на користь ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 30 днів з дня її проголошення.

Постанова набирає чинності після закінчення терміну подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевчук В. В.