Справа № 480/1703/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 р. Справа № 480/1703/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Бегунца А.О. , Старосуда М.І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, м. Суми, по справі № 480/1703/19

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 польова пошта В-2287 58-ма Окрема мотопіхотна Бригада Міністерство оборони України , Військової частини - польова пошта НОМЕР_2

про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 польова пошта В-2287 58-ма Окрема мотопіхотна Бригада Міністерство оборони України (далі відповідач-1), Військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (далі відповідач-2), в якому просив суд:

- визнати бездіяльність військової частина НОМЕР_1 польова пошта В-2287 58-ма Окрема мотопіхотна Бригада Міністерство оборони України, а саме ненадання довідки про участь особи у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 незаконною;

- зобов`язати відповідача надати позивачу довідку про участь особи у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду України від 17.09.2019 року в задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду України від 17.09.2019 по справі № 480/1703/19 та прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач зазначає, що військовою частиною допущену протиправну бездіяльність щодо ненадання йому довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413. Також зазначає, що 15.12.2015 року він прибув до військової частини НОМЕР_3 (на даний час Військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ) до м. Авдіївка Донецької області після здійснення лікування у клінічному госпіталі м. Київ та до 19.12.2015 року здійснював бойові чергування, тобто приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, але відповідач навмисно не фіксував це у журналі чергувань з аргументацією, це тим, що все одно його буде звільнено через свідоцтво про хворобу №1386-х.

Відповідачами надано письмові відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 "Про часткову мобілізацію" 10.07.2015 призвано на військову службу до Збройних Сил України задля захисту Батьківщини, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_4 (а.с. 33-34).

На підставі наказу командира військової частини - польова пошта В-0425 № 207 від 02.09.2015 солдата ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з військової частини польова пошта НОМЕР_5 , с. Ульянівка Миколаївської області, з 02.09.2019 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду сапера інженерно - саперного відділення, інженерно - саперного взводу, інженерної роти, що підтверджується копією витягу з наказу (а.с. 53).

Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_6 від 19.10.2015 № 286 солдата ОСОБА_1 , сапера інженерно - саперного відділення, інженерно - саперного взводу, інженерної роти. вважати, що вибув до нового місця служби в с. Нова Любомирка Рівненської області, з 19.10.2015 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення (а.с. 52).

Згідно копії наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_7 від 19.10.2015 № 296 солдата ОСОБА_1 з 19.10.2015 прийнято навідником кулеметного відділення протитанково-кулеметного взводу 2 мотопіхотної роти (а.с. 51).

Згідно копії наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_7 № 325 від 17.11.2015 солдата ОСОБА_1 звільнено із посади навідника кулеметного відділення протитанково-кулеметного взводу 2 мотопіхотної роти та призначено на посаду цієї ж військової частини номером обслуги кулеметного відділення протитанково-кулеметного взводу 2 мотопіхотної роти (а.с. 77).

Згідно копії наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_7 № 327 від 19.11.2015 солдат ОСОБА_1 вибув з базового табору до головного військового клінічного госпіталю м. Київ (а.с. 78).

25.11.2015 військова частина польова пошта НОМЕР_7 прибула з базового табору с. Нова Любомирка Рівненської області з метою підвищення ефективності управління та якісного виконання бойових завдань до м. Авдіївка Донецької області, що підтверджується копією наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_7 № 333 від 25.11.2015 (а.с. 79).

Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_7 № 354 від 17.12.2015, 17.12.2015 солдат ОСОБА_1 прибув до базового табору м. Авдіївка Донецької області зі шпиталю (а.с. 354).

Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_7 від 19.12.2015 № 356 солдата ОСОБА_1 , номера обслуги кулеметного відділення протитанково - кулеметного взводу 2 мотопіхотної роти, звільнено з військової служби у запас на підставі ст. ст. 8б, 53б, 39в, 40в графи ІІ Розкладу хвороб. з 19.12.2015 виключено зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення (а.с. 50).

З метою отримання довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України позивач звернувся до військової частина А-1376 польова пошта В-2287 з відповідними листами та рапортами від 23.01.2019, 24.03.2019 (а.с.15-17, 19-21). Відповіді на звернення відповідач не надав.

Вважаючи, на підставі викладеного, свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність протиправної бездіяльності військової частини щодо ненадання довідки про безпосередню участь позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413, оскільки наявні в матеріалах справи документи не свідчать про те, що ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551-XII ).

Відповідно до статті 4 Закону № 3551-XII, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно ст. 5 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пунктом 19 частини 1 статті 6 Закону № 3551-XII передбачено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі - Порядок № 413).

Згідно п. 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається, зокрема: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до п. 2-1 Порядку, статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Особам, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією чи Об`єднаним оперативним штабом Збройних Сил України (об`єднаним командним пунктом об`єднаних сил), а також які отримали поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

Згідно п. 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій: особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, які брали участь в антитерористичній операції, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що на командирів військових частин покладено обов`язок у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції подати на розгляд комісії довідку за формою згідно з додатком 1 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. При цьому, вказаний обов`язок виникає в разі безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 25.11.2015 року військова частина польова пошта НОМЕР_7 , в якій проходив службу ОСОБА_1 , прибула з базового табору с. Нова Любомирка Рівненської області до м. Авдіївка Донецької області, що підтверджується копією наказу командира військової частини № 333 від 25.11.2015 (а.с. 79).

При цьому, солдат ОСОБА_1 прибув до базового табору м. Авдіївка Донецької області лише 17.12.2015 року, що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини №354 від 17.12.2015 року (а.с. 354).

19.12.2015 солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі свідоцтва про хворобу госпітальної військово-лікарської комісії хірургічного профілю НВМКЦ «ГВКГ» МО України №1386-х від 10.12.2015 та рапорту солдата ОСОБА_1 від 16.12.2015, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини пп НОМЕР_7 № 356 від 19.12.2015 року (а.с.81).

Отже, позивач перебував у базовому таборі, який залучався до проведення антитерористичної операції менше 30 днів.

У відповідності до п. 4 Порядку № 413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення:

для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення;

для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів.

Таким чином, для видачі довідки та отримання статусу учасника бойових дій для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів необхідні документи, а саме: витяги з наказів про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів та інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Розглянувши матеріалів справи колегія суддів дійшла висновку, що вони не містять доказів, що підтверджують безпосередню участь позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Наявність наказів про перебування позивача у військовій частині в м. Авдіївка Донецької області не свідчить про виконання завдань антитерористичної операції.

Документів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, а саме: витягів з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), передбачених п. 4 Порядку № 413, або інших документів, що підтверджують вказані обставини, позивачем не надано.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльність військової частини щодо ненадання довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413.

Посилання позивача на те, що після здійснення лікування у клінічному госпіталі м. Київа та до 19.12.2015 року здійснював бойові чергування, але відповідач навмисно не фіксував це у журналі чергувань, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази здійснення ОСОБА_1 бойових чергувань чи інших завдань з проведення антитерористичної операції. При цьому, згідно відзиву відповідача-2 на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 прибув на територію базового табору, що знаходиться в м. Авдіївка Донецької області зі шпиталю у зв`язку з хворобою для здачі справи та посади, без безпосереднього залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Крім того, колегія суддів не приймає доводи позивача, що виникнення хвороби у позивача, яка підтверджена свідоцтвом про хворобу №1386-х від 10.12.2015, свідчить про участю позивача в антитерористичній операції, оскільки факт наявності у позивача хвороби було встановлено до моменту прибуття позивача до району проведення антитерористичної операції.

Посилання позивача на те, що він прибув до військової частини пп НОМЕР_7 у м. Авдіївка Донецької області 15.12.2015, а не 17.12.2015, що було зазначено в наказі про його прибуття, колегія суддів не приймає, оскільки вказані обставини не підтверджують безпосередню участь позивача в антитерористичній операції.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача у справі.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року по справі № 480/1703/19 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі №480/1703/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді А.О. Бегунц М.І. Старосуд