Справа № 540/1387/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2020 р. м.ОдесаСправа № 540/1387/19
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяв позивачів стосовно затвердження проектної документації із землеустрою та передачі у власність земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області; зобов`язано відповідача розглянути по суті заяви позивачів стосовно затвердження проектної документації із землеустрою та передачі у власність земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області подати П`ятому апеляційному адміністративному суду у строк до 20 лютого 2019 року звіт про виконання цієї постанови.
21 лютого 2020 року на адресу суду надійшов звіт Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо виконання постанови суду від 18 лютого 2020 року №9-21-0.62-1088/2-20.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року прийнято звіт Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо виконання постанови суду.
19 лютого 2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про ухвалення додаткового судового рішення до постанови суду від 05 лютого 2020 року, яким він просив вирішити питання відшкодування судових витрат.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 131 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Апелянтом зазначено, що у зв`язку з розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції було понесені витрати, зокрема, на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн..
На підтвердження вищезазначених обставин суду разом з апеляційною скаргою в грудні 2019 року було подано договір про надання правової допомоги №56, сторонами якого є Паш А.В ОСОБА_3 (адвокат) та Дубина Є.В. і Дубина Н.П. (клієнти).
Також справа містить додаткову угоду №1 до вказаного договору з детальним зазначенням наданих послуг адвокатом Дубині Є.В. та Дубині Н.П..
Крім того, на підтвердження фактичної оплати за надані послуги, суду надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №56 від 19 грудня 2019 року, згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснили оплату послуг адвоката у розмірі 3000,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги №56 від 10 листопада 2019 року (міститься в справі).
Враховуючи наведене та з огляду на доведеність факту понесення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн. та на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн..
Колегія суддів, зазначає, що оскільки з аналізу положень п.3 ч.1 ст.252 КАС України вбачається можливість винесення додаткового рішення як за заявою учасника справи, так і за ініціативою суду, та з огляду на ту обставину, що клопотання про ухвалення додаткового судового рішення від 19 лютого 2020 року до постанови суду від 05 лютого 2020 року до суду надійшло лише від ОСОБА_1 , то в частині вказаного клопотання суд апеляційної інстанції виносить додаткову постанову за заявою ОСОБА_1 , а в частині стягнення на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу виносить додаткову постанову за власною ініціативою.
Крім того, відповідно до положень ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, в обґрунтування неспівмірності витрат на правничу допомогу Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області надало заперечення на відповідне клопотання, в якому зазначено про відсутність в договорі на правову допомогу номера справи, по якій адвокат надає правову допомогу, що (на думку відповідача) свідчить про відсутність факту понесення позивачами витрат на правову допомогу.
Колегія суддів не приймає до уваги вказані посилання та зазначає, що дійсно в договорі на правову допомогу немає номера справи, разом з тим, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції, складання якої передбачено додатковою угодою №1 до договору про надання правової допомоги №56 від 10 листопада 2019 року з детальним зазначенням наданих послуг, складена адвокатом Паш А.В. та містить номер даної справи, що свідчить про наявність правого зв`язку між даною справою та послугами, які були надані адвокатом Паш А.В. апелянтам.
Окремо суд зазначає, що загальні дані спірні правовідносини є довготриваючими та такими, що сукупно складаються з декількох судових процесів, які є складовою частиною загального процесу отримання позивачами у власність земельних ділянок для ведення фермерського господарства.
Так, ще у березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду (справа №821/471/18) із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок і надання їх у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року позов задоволено частково: визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні ОСОБА_1 проекту відведення земельної ділянки, викладену у листі від 22 вересня 2017 року №Д-11394/0-3680/6-17; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність голові та членам фермерського господарства Вікторія ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства загальною площею 20,4000 га із земель наданих раніше в постійне користування та розташованих на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області в частині відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 24 січня 2019 року скасував рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року, позов ОСОБА_1 задовольнив частково, визнав протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 22 вересня 2017 р. № Д-11394/0-3680/6-17 та зобов`язав відповідача розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність голові та членам фермерського господарства Вікторія ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства загальною площею 20,4000 га із земель наданих раніше в постійне користування та розташованих на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області в частині відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

В свою чергу, 15 травня 2019 року від ОСОБА_1 надійшла заява в порядку передбаченому ст. 383 КАС України про визнання протиправним рішення (дії,бездіяльності) вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2019 року.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві.

Пізніше в липні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду (справа №540/1387/19) з даним адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі Держгеокадастр) про визнання бездіяльності Держгеокадастру протиправною та зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у визначеному законом порядку, в задоволенні якого рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року було відмовлено.

Крім того, слід додати, що апеляційна скарга складена адвокатом Паш А.В. має достатній обсяг та містить належне правове обґрунтування вимог апеляційної скарги (з урахуванням попередніх судових розглядів) та посилання на практику Верховного Суду, висловлену в постанові від 15 серпня 2019 року, справа №823/782/16, яка була врахована судом апеляційної інстанції (див. мотивувальну частину постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року) та, зокрема, на підставі якої апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було задоволено, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року скасовано та прийнято по справі постанову, якою позов задоволено.

Також, ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, згідно практики ЄСПЛ (скарга ОСОБА_6 №4941/07 проти Румунії) позивач має право на відшкодування судових витрат тільки в тій мірі, в якій був встановлений фактичний характер, необхідності та обґрунтованості їх.

Враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність фактичного отримання правничої допомоги, її необхідності, обґрунтованості (з урахуванням, зокрема, складності справи та тривалих судових розглядів справ між сторонами) та співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката Паш А.В., які підлягають відшкодуванню.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що квитанція до прибуткового касового ордеру №23 від 12 листопада 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснили оплату послуг адвоката у розмірі 3000,00 грн., не належить до врахування оскільки оплата по вказаній квитанції була здійснена за Договором про надання правової допомоги №23 від 10 листопада 2019 року, тобто іншого договору, ніж той на підставі якого заявник просив відшкодувати витрати на правову допомогу за даною заявою.

Стосовно компенсації витрат на придбання проїзних документів у розмірі 952,00 грн. та втраченого заробітку у розмірі 1760 грн., колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З аналізу наведеного вбачається, що з метою відшкодування витрат на придбання проїзних документів та втраченого заробітку сторона повинна надати суду докази їх розміру в період часу до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, при цьому в другому випадку така сторона до закінчення судових дебатів у справі повинна зробити заяву про те, що докази розміру судових витрат будуть надані після ухвалення судового рішення та протягом п`яти днів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що апелянтами до закінчення судових дебатів у справі не було подано ані доказів розміру витрат на придбання проїзних документів та втраченого заробітку, ані заяви про те, що докази розміру вказаних судових витрат будуть надані після ухвалення судового рішення протягом п`яти днів.

Отже, враховуючи все вищезазначене та з огляду на положення абз.3 ч.7 ст.139 КАС України, згідно яких за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в частині відшкодування витрат, пов`язаних із прибуттям до суду та компенсації за втрачений заробіток належить залишити без розгляду.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового судового рішення лише в частині розподілу судових витрат стосовно витрат на правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст.131, 134, 252, 311, 321, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Винести додаткову постанову, якою:

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м.Херсон, вул.Університетська, 136-а) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму понесених ним судових витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.;

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м.Херсон, вул.Університетська, 136-а) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму понесених нею судових витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп..

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в частині відшкодування витрат, пов`язаних із прибуттям до суду та компенсації за втрачений заробіток залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.