Справа № 560/2728/19
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 березня 2020 року

Київ

справа №560/2728/19

адміністративне провадження №К/9901/5589/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Мельник-Томенко Ж.М., Шишова О.О.,

перевіривши касаційну скаргу Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у справі №560/2728/19 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області.

Хмельницький окружний адміністративний суд своїм рішенням від 6 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовив.

Це рішення Сьомий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 30 січня 2020 року, скасував. Ухвалив нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив, а саме:

- визнав протиправними дії Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області щодо скасування первинної державної реєстрації від 15 листопада 2018 року та інші реєстраційні операції відносно транспортного засобу, марки "Volkswagen" моделі "Crafter A 308.51", 2012 року випуску, ідентифікаційний номер (номер кузова/шасі) НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ;

- зобов`язав Регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області поновити (відновити) первинну державну реєстрацію від 15 листопада 2018 року та інші реєстраційні операції відносно транспортного засобу марки "Volkswagen" моделі "Crafter A 308.51", 2012 року випуску, ідентифікаційний номер (номер кузова/шасі) НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

26 лютого 2020 року Регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у справі №560/2728/19, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року залишити без змін.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Верховний Суд вважає за потрібне залишити її без руху.

Відповідно до частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України") до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Проте, матеріали касаційної скарги, що надійшли до суду, не містять документа про сплату судового збору. Натомість, скаржник просить врахувати майновий стан Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області і відстрочити сплату судового збору.

Частиною першою статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Умови, за яких суд може звільнити повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк та перелік суб`єктів, до яких такі умови застосовуються, визначені статтею 8 Закону України "Про судовий збір".

Так, суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вищезазначені умови, за наявності яких можливо було б відстрочити сплату судового збору у скаржника відсутні.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Крім того, суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією з основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку з цим обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення або звільнення від сплати судового збору.

Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя. У справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia", заява № 26746/05, п. 108-112) Європейський суд з прав людини нагадує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб ("Ashingdane v. the United Kingdom", Заява № 8225/78, п. 57).

З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про неможливість задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, позов у цій справі заявлено у 2019 році фізичною особою щодо однієї немайнових вимоги і однієї похідної від неї вимоги.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" (чинному на час звернення позивача до суду) станом на 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 921 грн.

На підставі викладеного, Регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області за подання касаційної скарги на рішення суду у спорі з однією вимогою немайнового характеру має сплатити 1536,80 грн (1 921 х 0,4 х 200%).

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

код отримувача ;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)".

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, тому її слід залишити без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме надання документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 248, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Касаційну скаргу Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у справі №560/2728/19 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

…………………………….

…………………………….

…………………………….

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко

О.О. Шишов,

Судді Верховного Суду