Справа № 340/74/20
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м.Кропивницький Справа № 340/74/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Пасічника Ю.П. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ЗАВОД "ПУАНСОН" (вул.Дмитрівська, 86, м.Знам`янка, Знам`янський район, Кіровоградська область, 27400, ) до Міністерства фінансів України (вул. М.Грушевського, 12/2, м.Київ, 01008, ); Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (пр.Ушакова, 75, м.Херсон, Херсонська область, 73026, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Завод «Пуансон»» (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства фінансів України та ГУ ДПС в Херсонській області, АРК та м. Севастополі (надалі відповідач) в якому просить визнати протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України та зобов`язати ГУ ДПС в Херсонській області, АРК та м. Севастополі списати податковий борг позивача в розмірі 71559,14 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що на підставі договору оренди земельної ділянки від 25.06.2011р. ним здійснювалось використання земельної ділянки за адресою АРК, м. Севастополь, селище Кача, вул. Нестерова, 99, для будівництва і обслуговування бази відпочинку.

До 2014р. позивач належним чином виконував обов`язки орендаря земельної ділянки, вчасно сплачував земельний податок.

Станом на початок 2014р. позивачем самостійно задекларовано до сплати земельний податок в розмірі 6520,21 грн. щомісяця на загальну суму 78242,53 грн., яку потрібно було сплачувати до 30 числа кожного місяця.

Орендну плату за січень 2014р. було сплачено в повному обсязі, натомість сплатити орендну плату за лютий 2014р. позивач не зміг через події пов`язані з тимчасовою окупацією Криму, як і подальші платежі з орендної плати розмір яких склав 71559,14 грн.

Наявність податкового боргу, який на даний час обліковується, як несплачені податкові зобов`язання в інформаційних базах даних ДПС України, перешкоджає позивачеві у реалізації права зареєструватись платником єдиного податку третьої групи.

Наміри врегулювання питання щодо списання вказаного податкового боргу не призвели до дієвих результатів, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідачами надано відзиви на позов вимоги якого не визнаються з підстав відсутності нормативно-правового акту, яким врегульовано порядок реалізації положень ст. 15 Закону України «Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12 серпня 2014 року № 1636-VII щодо списання податкового боргу (а.с.118-121, 140-142).

Ухвалою суду від 17.01.2020р. відкрито спрощене позовну провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 10.02.2020р., (а.с.64).

В судове засідання призначене на 10.02.2020р. сторони не з`явились, відповідачем-1 подано клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 10.02.2020р. розгляд справи відкладено до 24.02.2020р. (а.с.97).

24.02.2020р. в судовому засіданні оголошено перерву до 16.03.2020р. (а.с.130,131).

В судовому засіданні 16.03.2020р. подальший розгляд справи вирішено здійснювати у письмовому провадженні на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України (а.с.153).

Ухвалою суду від 17.03.2020р. здійснено заміну відповідача Головну управління ДПС в Херсонській області на Головне управління ДПС в Херсонській області, АРК та м. Севастополі, зважаючи на інформацією з ЄДРПОУ відповідно до якої Головне управління ДПС в Херсонській області є відокремленим підрозділом Головного управління ДПС в Херсонській області, АРК та м. Севастополі (а.с.164).

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25.06.2011р. між Качинською селищною Радою Нахимовського району м. Севастополя та позивачем був укладений договір оренди земельної ділянки за у мовами якого позивач орендував земельну ділянку для будівництва та обслуговування бази відпочинку (а.с.38-40).

29.01.2014р. позивачем було складено податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, якою визначено до сплати щомісяця земельний податок в розмірі 6520,21 грн., а всього на суму 78242,53 грн. (а.с.43-46).

Позивачем здійснено сплату податку за землю за січень 2014р., що сторонами не заперечується.

Станом на час звернення позивача до суду з даними позовом заборгованість з податку на землю за період лютий-грудень 2014р. складає 71559,14 грн.

У зв`язку з тимчасовою окупацією АРК, офіційною датою початку якої, відповідно до ч. 2 с. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII є 20.02.2014р., позивач з об`єктивних причин втратив можливість використання орендованої земельної ділянки та відповідно сплачувати земельний податок, який відповідно до ст. 8 Податкового кодексу України має зараховуватись до бюджетів органів місцевого самоврядування.

Протягом 2019р. позивач неодноразово звертався до відповідачів з приводу врегулювання питання щодо списання податкового боргу з податку на землю, яке не вирішено на час звернення до суду (а.с.48-60).

Позиція відповідачів в даному випадку полягає в тому, що відсутній нормативно-правовий акт, яким врегульовано порядок реалізації положень ст. 15 Закону України «Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12 серпня 2014 року № 1636-VII щодо списання податкового боргу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.

Законом України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" № 1636-VII від 12 серпня 2014 року (надалі Закон1636 ) підпунктом 2 пункту 5 Прикінцевих положень, підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 26 такого змісту: "На період дії Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" цей Кодекс застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" № 1636-VII від 12 серпня 2014 року".

Відповідно до пункту 12.1. ст. 12 Закону 1636 початком тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя вважається дата набрання чинності Резолюцією № 68/262 Сесії Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 27 березня 2014 року про підтримку територіальної цілісності України.

Оскільки Резолюція № 68/262 має силу рекомендацій державам-членам і Раді Безпеки та не потребує ратифікації, то фінансові та штрафні санкції за порушення вимог порядку подання, обчислення, правильності заповнення податкових декларацій (податкової звітності) та повноти сплати сум податків і зборів до платників податків, які станом на початок тимчасової окупації мали місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, не застосовуються з 1 березня 2014 року.

Відповідно до підпункту 11 пункту 12.3 ст. 12 Закону 1636 до платників податків, які станом на початок тимчасової окупації мали місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, не застосовуються починаючи з першого числа місяця, в якому набрала чинності Резолюція N 68/262 Сесії Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 27 березня 2014 року про підтримку територіальної цілісності України, фінансові та штрафні санкції за порушення вимог порядку подання, обчислення, правильності заповнення податкових декларацій (податкової звітності) та повноти сплати сум податків і зборів.

Відповідно до пункту 15.1. ст. 15 Закону 1636 будь-якій юридичній особі - резиденту України, яка змінює (змінила) своє місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України: а) списується податковий борг, суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань за будь-якими податками (зборами, обов`язковими платежами), що виникли з моменту тимчасової окупації.

Суд зазначає, що ніяких додаткових вимог для таких юридичних осіб, що змінили своє місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України, для списання сум податкового боргу, який виник з 20.02.2014 року, положення п. 15.1 ст. 15 розділу ІІ Закону 1636 не передбачають. Тобто це мало б здійснюватися в автоматичному порядку.

Отже, суд за результати розгляду справи дійшов категоричного висновку про необхідність списання податкового боргу платника, тобто про відсутність у відповідача-2 дискреційних повноважень на вчинення такої дії, порушене право платника підлягає відновленню шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень списати податковий борг.

Відповідно до положень ст. 101 ПК України списання податкового боргу віднесено до повноважень контролюючого органу, яким в даному випадку є ГУ ДПС в Херсонській області, АРК та м. Севастополі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що списання податкового боргу віднесено до повноважень ГУ ДПС в Херсонській області, АРК та м. Севастополі, а позивачем не доведено належними доказами в чому полягає протиправна бездіяльність Міністерства фінансів України, як відповідача по справі, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, позивачеві належить відшкодувати витрати на сплату судового збору в розмірі 1051 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Херсонській області, АРК та м. Севастополі () списати податковий борг з податку на землю товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Пуансон» () в розмірі 71559,14 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ТОВ «Завод «Пуансон» () витрати по сплаті судового збору в розмірі 1051 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Херсонській області, АРК та м. Севастополі ().

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник