Справа № 340/1946/19
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року справа № 340/1946/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби (далі - Митниця) (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області) про визнання протиправними та скасування рішення, консультації і стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з заявою до Митниці про визнання протиправними та скасування рішення від 27 травня 2019 року щодо коригування митної вартості товарів та консультації.

Водночас просила суд стягнути з відповідача надмірно сплачені митні платежі в сумі 89930 грн.

Ухвалою суду від 13 березня 2020 року закрито провадження у справі в частині вимоги позову щодо визнання протиправною та скасування консультації (а.с.160-161).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав вимоги позову.

Стверджував, що відповідач не мав підстав відмовити у застосовуванні такого методу визначення митної вартості товару як за ціною договору.

Пояснив, що ОСОБА_1 надала Митниці документи, які встановлювали усі складові митної вартості товару.

Зазначив, що позивач сплатила кошти у розмірі, який встановила Митниця відповідно до оскарженого рішення.

Відповідач заперечив щодо задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.86-89).

У судовому засіданні представник Митниці пояснила, що позивач не надала товарний чек або інший документ, який підтверджує сплату коштів за товар.

Митну вартість встановили за резервним методом, оскільки електронна база інформації стосовно імпортування товару містила відомості про імпорт подібного (аналогічного) товару.

Стверджувала, що на час розгляду справи сплачені кошти перераховані до Державного бюджету України.

Третя особа не висловила відношення щодо предмету позову (а.с.157).

Ухвалою суду від 13 березня 2020 року прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.160-161).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, 20 травня 2019 року ОСОБА_1 подала до Митниці вантажно-митну декларацію про імпортування з Німеччини легкового автомобіля «Фольцваген Тігуан» (2015 року випуску; виробник Німеччина; об`єм двигуна 1968 куб.см.) (а.с.91).

У декларації зазначено, що вартість транспортного засобу становить 7500 євро.

Позивач визначила митну вартість за таким методом - за ціною договору.

У декларації містяться відомості про значні пошкодження транспортного засобу (а.с.91).

Автомобіль не пересувався власним ходом у зв`язку із наявністю ушкоджень, які зображено на його фотографіях (а.с.50-55).

Транспортний засіб оглянутий професійним оцінювачем, який зафіксував 26 ушкоджень (а.с.56-57).

Автомобіль придбано на підставі договору купівлі-продажу від 15 травня 2019 року, який укладено з юридичною особою (а.с.16).

Ціна договору 7500 євро.

Факт передачі коштів доводиться прибутковою квитанцією від 15 травня 2019 року (а.с.18).

Згідно звіту оцінювача від 23 травня 2019 року №124 вартість відновлювального ремонту становить 245838,38 грн. (без врахування ПДВ) (а.с.39-49).

Середня вартість автомобіля в країні - імпортері становить 483382,89 грн.

Судом встановлено, що транспортний засіб транспортував безкоштовно син позивача, ОСОБА_2 , що доводиться експортною декларацією, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та відміткою у його закордонному паспорті (а.с.137-141).

Транспортний засіб не страхувався на території Німеччини.

20 травня 2019 року Митниця звернулась до ОСОБА_1 з проханням надати такі документи: товарний чек (квитанцію, інший еквівалентний за змістом документ, що підтверджує сплачену суму коштів за товар); документи про страхову вартість автомобіля; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, що підготовлені спеціалізованими експортними організаціями; відомості про вартість автомобіля або подібних (ідентичних) транспортних засобів з мережі «Інтернет» (а.с.90).

27 травня 2019 року позивач надала прибуткову квитанцію про сплату коштів, звіт експерта та інформацію з інтернет-джерел про вартість подібних транспортних засобів (а.с.63).

27 травня 2019 року Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів, використовуючи такий метод її визначення як резервний (а.с.32).

Митна вартість товару склала 16751,01 євро.

За основу визначення митної вартості взято інформацію про ринкову вартість подібного автомобіля, який імпортувався 12 квітня 2019 року (декларація №UA102230/2019/633538) (а.с.93).

У цій декларації зазначено, що вартість транспортного засобу складає 14400 євро.

Автомобіль імпортовано з Бельгії.

У акті огляду транспортного засобу відсутні відомості про ушкодження (а.с.94-98).

03 червня 2019 року ОСОБА_1 подала нову митну декларацію, сплативши усі платежі, як того вимагала Митниця (а.с.92).

Юридична оцінка, встановлених судом обставин і фактів справи.

Перш за все, приписами частини 2 статті 53 МК України встановлено вичерпний перелік документів, які декларант зобов`язаний подати митному органу для підтвердження митної вартості товару і обраний ним метод її визначення.

ОСОБА_1 обрала основний метод (за ціною договору).

Позивач надала вантажно-митну декларацію, договір купівлі-продажу і акт огляду транспортного засобу.

ОСОБА_1 не надала платіжний документ, що підтверджує сплату коштів за товар.

Страхові документи подаються у випадку, коли здійснювалось страхування.

У даному випадку об`єкт декларування не страхувався і транспортувався безкоштовно сином позивача.

Таким чином, митний орган, з`ясувавши, що кошти за автомобіль сплачено, міг вимагати надання таких доказів.

Позивач їх не надала 20 травня 2019 року.

27 травня 2019 року ОСОБА_1 надала квитанцію, яка видана продавцем, про отримання коштів у повному обсязі та звіт про оцінку транспортного засобу, в якому зазначено про пошкодження і вартість відновлюваного ремонту.

Вартість відновлювального ремонту склала 50% вартості транспортного засобу в країні - імпортері.

Отже, позивач виконала у повному обсязі обов`язок, що встановлено приписами згаданої норми права.

Подані документи не містили розбіжностей, ознак підробки, у них зазначались всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару (вартість автомобіля (транспортування та страхування не здійснювалось)) та суму коштів, яка сплачена за нього.

Тому, у Митниці не виникло права вимагати від позивача відповідно до приписів частини 3 статті 53 МК України висновку про вартісні характеристики товару, які підготовлені спеціальними організаціями, і страхового полісу, котрий не оформлявся.

Таким чином, у ОСОБА_1 не виникло обов`язку їх надати.

Варто проаналізувати і приписи статті 368 МК України, котрі встановлюють правила визначення вартості товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів.

Так, приписами цієї норми права встановлено наступне.

Для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Проаналізувавши цю норму права, суд зробив висновок, що доводити достовірність відомостей про товар, представлених для визначення їх фактурної вартості, є правом декларанта (громадянина).

Митний орган може визначити самостійно вартість товару лише у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товару.

Такими доказами є обставини, що зазначені у приписах частини 3 статті 53 МК України, та ненадання декларантом додаткових документів, які б їх спростували.

У даному випадку таких підстав не існувало, що виключало обов`язок ОСОБА_1 надати експертний висновок про вартісні характеристики товару.

Тому, у Митниці не виникло підстав самостійно визначати митну вартість товару.

Якщо у відповідача існували би підстави коригування митної вартості товару, то мав би зробити на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог МК України.

Інший метод визначення митної вартості товару не міг бути застосований, оскільки приписами статті 368 МК України встановлено особливості під час митного оформлення товару, який імпортується громадянами.

У ПІК «Інформаційно-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації при визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України» на час розмитнення зберігалась інформація про імпортування громадянами подібного (аналогічного) товару.

Приписами частин 1 та 2 статті 60 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

У даному випадку автомобіль, вартість якого бралась до уваги при встановлені митної вартості транспортного засобу позивача, не є подібним, оскільки автомобіль ОСОБА_1 мав значні механічні пошкодження, відновлювальний ремонт котрих склав 50% середньої вартості транспортного засобу в країні - імпортері.

Таким чином, рішення про коригування митної вартості товару є протиправним і його належить скасувати, задовільнивши позов в цій частині вимог (порушення припису пункту 1 частини 2 статті 2 КАС України).

Що стосується стягнення коштів, то суд зазначає наступне.

З урахуванням скасування рішення Митниці ОСОБА_1 надмірно сплатила кошти (мито та податок на додану вартість).

Судом встановлено, що мито та податок на додану вартість перераховані до Державного бюджету України (а.с.133-134).

Приписами частини 1 статті 301 МК України встановлено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Приписами пункту 43.3 статті 43 ПК України передбачено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Днем виникнення права на подання такої заяви є день набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення Митниці від 27 травня 2019 року.

Отже, існує спеціальні законодавча процедура повернення надмірно сплачених митних платежів, яка передбачає подання заяви до Митниці з дня, який ще не настав.

Підсумовуючи, суд зробив висновок про передчасне звернення до суду в частині стягнення коштів, оскільки позивач не подала відповідну заяву до Митниці.

Тому, належить відмовити у задоволенні позову у цій частині вимог.

Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 2436,10 грн. (а.с.4-5, 77).

Позивач сплатила судовий збір за вирішення двох немайнових вимог у сумі 768,40 грн. за кожну та майнової вимоги - 899,30 грн.

Суд задовільнив позов лише в частині однієї немайнової вимоги.

У частині іншої немайнової вимоги провадження у справі закрито після початку розгляду справи по суті (відмова від позову).

Відмова від позову не обумовлена визнанням позову відповідачем.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів частини 3 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби від 27 травня 2019 року №UA901000/2019/000183/2 про коригування митної вартості товару, який імпортувала ОСОБА_1 .

В іншій частині позову відмовити у задоволенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей