Справа № 480/123/20
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2020 р. Справа № 480/123/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що до 17.10.2019 р. він проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), за час проходження якої мав бути забезпечений речовим майном за рахунок держави, однак його не було таким майном забезпечено. На підставі наказу начальника 3-го прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 17.10.2019 р. № 457-ОС позивача звільнено з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту. Наказом начальника 3-го прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.11.2019 р. № 561-ОС позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, однак на час звільнення йому не виплачено грошову компенсацію вартості за недоотримане речове майно під час проходження служби. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та зазначає, що невиплата грошової компенсації вартості за неотримане речове майно порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист, відповідно, з відповідача належить стягнути також і середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, оскільки така виплата в день звільнення позивача зі служби не проведена. Просив позов задовольнити.
Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач дійсно проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , наказом від 17.10.2019 р. був звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту та виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
15.11.2019 р. позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 з заявою про те, що не бажає отримувати речове майно, а бажає отримати грошову компенсацію за нього, при цьому позивача було повідомлено про можливість виплати одноразової грошової допомоги за речове майно виключно після надходження цільового фінансування. 26.12.2019 р. після надходження цільового фінансування позивачу було виплачено зазначену компенсацію.
Зауважує, що позивач самостійно прийняв рішення про своє звільнення. Станом на день звільнення з військової служби позивачу належало до видачі (розрахунку) матеріальне забезпечення у вигляді речового майна, однак позивач не виявив бажання отримувати речове забезпечення (відмовився від розрахунку з ним по речовому забезпеченню) та вирішив отримати грошову компенсацію за нього саме в день свого розрахунку 15.11.2019 р. Разом з тим кошти на компенсацію замість речового майна військовим частинам надаються додатково і лише у разі відмови військовослужбовця від отримання речового майна, і лише при надходженні коштів до військової частини здійснюється виплата.
Крім того зазначає, що грошова компенсація за речове майно не входить до видів забезпечення військовослужбовців, такий вид компенсації передбачений лише Кодексом законів про працю України, норми якого не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки є загальними та можуть бути застосовані лише у випадку відсутності регулювання правовідносин нормами спеціального законодавства. У зв`язку з цим, оскільки позивач проходив військову службу та одержував грошове забезпечення за рахунок держави, а не знаходився в трудових відносинах з ДПСУ, позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку є необгрунтованими. Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства і в межах наданих повноважень. Просив у задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачем протиправно не проведено з ним розрахунку по грошовому забезпеченню, а саме не виплачена грошова компенсація вартості за неотримане речове майно саме на час виключення його з усіх видів забезпечення. Разом з тим, така компенсація виплачена позивачу 26.12.2019 р. Вважає, що оскільки його останнім робочим днем було 15.11.2019 р., то обчислення слід здійснювати саме з 16.11.2019 р. по 26.12.2019 р. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає лише середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 16.11.2019 р. по день фактичного розрахунку 26.11.2019 р., який і просив зобов`язати відповідача виплатити.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 10.01.2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 04.02.2020 р. за клопотанням відповідача справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін.
У судове засідання позивач не прибув, 17.02.2020 р. подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справи без його участі (а.с.43).
У судове засідання представник відповідача не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання у справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно зі ст.ст. 10, 229 КАС України не здійснюється. На підставі ч. 3 ст. 194 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу за контрактом у 3-му прикордонному загоні імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ).
Наказом начальника 3-го прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 17.10.2019 р. № 457-ОС позивача звільнено з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту.
Наказом начальника 3-го прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.11.2019 р. № 561-ОС позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с.8)
15.11.2019 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення розрахунку та виплати грошової компенсації за неотримане під час проходження служби речове майно, однак станом на день виключення його зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення грошова компенсація вартості за неотримане речове майно виплачена не була. Така виплата здійснена відповідачем 26.12.2019 р. (а.с.28,29).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд враховує таке.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (далі Закон).
Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст. 2 Закону).
Відповідно до ст. 9-1 Закону речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі грошова компенсація) визначає Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 р. N 178 (далі Порядок).
Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, зокрема, у разі звільнення з військової служби.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року (п.п. 4, 5 Порядку).
Зі змісту вказаних норм вбачається, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з часу виникнення права на отримання предметів речового майна у разі звільнення з військової служби. Така компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації та виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.
Порядок проходження громадянами України (далі громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року N 1115/2009 (далі Положення).
Відповідно до п. 292 Положення після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням (п. 293 Положення).
Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про наявність права звільненої з військової служби особи на грошову компенсацію за невикористане речове майно незалежно від обставин звільнення, що, у свою чергу, відповідає обов`язку військової частини провести повний розрахунок зі звільненим військовослужбовцем. З огляду на предмет спору в даній справі такий розрахунок передбачає, зокрема, видачу матеріального забезпечення у вигляді предметів речового майна. Тобто військова частина забезпечується речовим майном, а не коштами на його компенсацію.
У даному випадку позивача було виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення на підставі наказу від 15.11.2019 р. № 561-ОС.
Як вбачається з матеріалів справи, цього ж дня позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив провести з ним розрахунок за неотримане під час проходження служби речове майно та виплатити відповідні кошти після їх надходження (а.с.28).
Тобто позивач не виявив бажання отримати саме речове майно, натомість просив виплатити йому відповідну компенсацію.
Зі змісту викладених норм слідує, що порядок виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачає такі складові:
- набуття права на компенсацію, виникнення якого пов`язане зі звільненням з військової служби;
- подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту);
- видання відповідного наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації;
- виплата компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.
Отже, суб`єкт владних повноважень відповідач у справі не вправі примусово видати позивачу належне йому речове забезпечення. При цьому кошти на компенсацію замість речового майна військовим частинам надаються додатково і лише у разі відмови від отримання речового майна, і лише після їх надходження здійснюється виплата.
Таким чином, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу відповідачем об`єктивно не було проведено з ним розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Зважаючи на викладене, суд не враховує доводи позивача про те, що відповідач допустив порушення вимог чинного законодавства, не виплативши йому грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно саме на час виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.
Крім того, що стосується вимоги позивача про зобов`язання виплатити йому середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 16.11.2019 р. по день фактичного розрахунку 26.11.2019 р., суд зазначає наступне.
Наведені нормативно-правові акти як акти спеціального законодавства, які визначають порядок та умови виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, не містять норм, які визначають строки розрахунку при звільненні та відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно, в такому разі до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні норми трудового законодавства щодо оплати праці.
Так, на підставі ч. 3 ст. 94 Кодексу законів про працю України питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що середній заробіток за весь час затримки виплати належних звільненому працівникові сум по день фактичного розрахунку виплачується саме за наявності вини власника або уповноваженого ним органу.
У даному випадку судом не встановлено факту порушення відповідачем вимог законодавства в частині виплати позивачу компенсації вартості за неотримане речове майно. Така компенсація виплачена позивачу 26.12.2019 р. на підставі довідки № 126 від 31.01.2020 р., що не заперечується ним та підтверджується матеріалами справи (а.с.29).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи викладене, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності суд вважає, що позивачу не належить до виплати середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 16.11.2019 р. по день фактичного розрахунку 26.11.2019 р., тому за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах