Справа № 817/548/15
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2020 року м. Рівне №817/548/15
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В. за участю секретаря судового засідання Мидловець Л.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Шевчук В. С.,

відповідача: представник Юхименко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень винесених ДПІ у м. Рівному: № , яким донараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 114569 грн. 29 коп. (в тому числі 91655,43 грн. основного зобов`язання та 22913,86 грн. штрафної (фінансової) санкції), № , яким донараховано податкові зобов`язання з єдиного податку від підприємницької діяльності з фізичних осіб в сумі 342298 грн. 31 коп. (в тому числі 273838,65 грн. основного зобов`язання та 98459,66 грн. штрафної (фінансової) санкції), а також просить скасувати вимогу ДПІ у м. Рівному №Ф-056 від 04 листопада 2014 р. про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 16586,60 грн. та рішення ДПІ у м. Рівному № від 18 листопада 2014 року про застосування штрафних санкцій за не вчасну сплату ЄСВ на суму 829,33 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області задоволено повністю.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишено без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 р. без змін.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.10.2019 р. постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 18 листопада 2014 року № скасовано. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015 залишено без змін.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 р. прийнято справу до розгляду, оскільки за результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого протоколом від 08.10.2019, справу №817/548/15 передано на розгляд суду у складі судді Щербакова В.В.

Протокольною ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 р. було замінено відповідача ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на його функціонального правонаступника ГУ ДПС у Рівненській області.

В судовому засіданні з приводу спірного податкового повідомлення-рішення № від 18 листопада 2014 року, представником позивача надано пояснення наступного змісту. А саме, останній вказав, що таке рішення прийнято відповідачем неправомірно, оскільки воно не ґрунтується на належному та повному дослідженні первинних бухгалтерських документів, наданих позивачем під час перевірки. Також вказав, що висновок акту, щодо заниження позивачем оподаткованого доходу за період 2-4 квартали 2013 р., сформовано на підставі інформації з інформаційної бази даних відповідача про суми задекларованого доходу виплаченого позивачу його контрагентами та банківських виписок. Однак, такі банківські виписки позивачем до перевірки відповідачу не представлялися, про що безпосередньо вказано у розділі акту перевірки пов`язаному із описом безтоварних операцій. А отримана, позивачем довідка про його доходи за 2013 р. за інформаційною формою звітності 1-ДФ, свідчить, що контрагентами позивача виплачено позивачу у 2-4 кварталах 2013 р. тільки 808 051 грн. Відтак, твердження контролюючого органу про наявність інформації з баз даних щодо виплати позивачу доходу у розмірі, який зафіксований у акті перевірки, на переконання позивача є безпідставним.

Представник відповідача в судовому засіданні, позовні вимоги в частині перегляду спірного рішення заперечила, вказала, що вході перевірки було виявлено факти отримання позивачем доходу у вигляді безготівкових надходжень на рахунки позивача, та готівкових надходжень в касу позивача. Зазначені факти були задокументовані акті перевірки, в додатках до якого наявний реєстр надходжень. На запитання, представника позивача, щодо наведення конкретного переліку документів на підставі яких відповідачем сформовано відповідний висновок, відповідачем жодної інформації про перелік документів на підставі якого складено відповідний реєстр надходжень надано не було.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог в частині спірного повідомлення-рішення № від 18 листопада 2014 року, з огляду на наступні обставини.

Судом встановлео, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарської діяльності, який зареєстрований як фізична особа підприємець, РНОКПП НОМЕР_1 02.03.2010 року в виконавчому комітеті Рівненської міської ради, з 03.03.2010 року взятий на податковий облік у органах державної податкової служби, Протягом 2011р. ФОП ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування. Свідоцтво про сплату єдиного податку видане платнику на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності від 15.12.2010р. вх. № 7732/м/01-116. Протягом 2012р. ФОП ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку; група 2). Свідоцтво про сплату єдиного податку серія Б №085764 від 31.05.2012р., видане платнику на підставі заяви про застосування системи оподаткування, обліку та звітності від 24.01.2012р. вх.№ 7967/Ш/01-141. Протягом І кв. 2013р. ФОП ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування. Протягом ІІ IV кв. 2013р. ФОП ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку; група 3). Свідоцтво про сплату єдиного податку серія Б №379715 від 22.03.2013р.

На підставі наказу про проведення планової документальної перевірки №804 від 01.10.2014р. виданого Державною податковою інспекцією у м. Рівному ГУ Міндоходів в Рівненській області проведена перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиного внеску) за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р.

За наслідком проведеної перевірки складено акт від 04.11.2014р. № 246 /17-16-17-01/ НОМЕР_1 та прийняті податкові повідомлення-рішення від 18 листопада 2014 р. № , яким донараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 114569 грн. 29 коп. (в тому числі 91655,43 грн. основного зобов`язання та 22913,86 грн. штрафної (фінансової) санкції), № , яким донараховано податкові зобов`язання з єдиного податку від підприємницької діяльності з фізичних осіб в сумі 342298 грн. 31 коп. (в тому числі 273838,65 грн. основного зобов`язання та 98459,66 грн. штрафної (фінансової) санкції).

Також 04 листопада 2014 р. ДПІ у Рівненському районі було висунуто вимогу №Ф-056 про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 16586,60 грн., а також прийнято рішення № від 18.11.2014 року про застосування штрафних санкцій за не вчасну сплату ЄСВ на суму 829,33 грн.

В основу визначення податкових зобов`язань згідно із податковим повідомленням-рішенням № від 18 листопада 2014 року, щодо якого здійснюється перегляд справи, податковим органом покладено висновки при перевірці про порушення позивачем п. 291.4 ст. 291, п.292.1 ст.292, п. 293.3, п. 293.4 ст.293, п. 296.3, п. 296.5, п. 296.6 ст. 296 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижений дохід платника єдиного податку за ІІ - ІV квартали 2013 р. на загальну суму 4 225 590,98грн., а саме дохід в сумі 3 000 000,00грн. який оподатковується за ставкою 3 % та дохід в сумі 1225 590,98 грн. який оподатковується за ставкою 15 % .

Як вбачається з матеріалів справи за період з 01.04.2013 р. по 31.12.2013р. ФОП ОСОБА_1 здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування та перебував на ІІІ групі єдиного податку та застосовував ставку податку 3%.

Згідно з акту перевірки (ст. 26-29) податковим органом вказується на отримання позивачем суми доходу від реалізації товарів платника єдиного податку ІІІ групи. А саме, при перевірці за ІІ-ІV квартал 2013 року на підставі даних про рух коштів на розрахунковому рахунку позивача в банку та відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, податковим органом визначено суму доходу отриману позивачем в продовж ІІ-ІV кварталу 2013 р. Зазначені відомості, останнім зафіксовано у реєстрі надходжень, який є додатком до акту перевірки. При цьому, при визначені такого доходу, контролюючим органом не відображено на підставі яких господарських операцій (первинних документів) такий дохід отримано позивачем.

Аналізуючи зміст акту перевірки, а саме розділ 2.6, судом встановлено, що в багатьох випадках міститься вказівка контролюючого органу про ненадання позивачем даних про рух коштів на його рахунках за період ІІ-ІV кварталу 2013 р. Вказані, твердження контролюючих органів слугували підставою для формування висновків про безтоварність здійснених позивачем операцій, а відтак і для зменшення податкових зобов`язань та податкового кредиту позивача за 2013 р. включаючи ІІ-ІV квартали. За таких обставин, суд погоджується із твердженнями позивача про суперечність висновків акту між собою.

На переконання суду, за для правильного вирішення питання щодо перевірки достовірності обрахунку розміру отриманого позивачем доходу здійсненого контролюючим органом, а також надання відповідної оцінки реєстру надходжень, який додається до акту, на що звернув увагу суд касаційної інстанції, мають бути безпосередньо досліджені докази отримання позивачем відповідного доходу у звітному періоді. В той же час, як вбачається із матеріалів справи, відповідних виписок про рух коштів на рахунку позивача, квитанцій, прибуткових касових ордерів, книги обліку доходів і витрат позивача за ІІ-ІV квартали 2013 р. сторонами при первинному розгляді справи не представлено.

Відтак, з метою перевірки зазначених висновків акту перевірки, судом було витребувано від сторін відповідні документи, які підтверджують або спростовують спірні висновки акту перевірки. У відповідь на вказану вимогу, представником відповідача повідомлено, що надати такі документи можливості немає, у зв`язку із їх не збереженням. Представником позивача повідомлено, що надати банківські виписки про рух коштів на рахунку в банку, не має можливості у зв`язку із фактичним припиненням позивачем господарської діяльності та закриттям відповідного рахунку позивачем у 2016 р., книга обліку доходів і витрат втрачена ще на час перевірки, про що у акті перевірки наявні відповідні записи. Разом із тим, представником позивача надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за період за 2013 р. про доходи позивача. Таким чином, єдиним документом, який виступає носієм інформації про суми отриманого позивачем доходу у 2013 р. слугують відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за період за 2013 р. про доходи позивача.

Як вбачається із таких відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, позивачу в продовж ІІ-ІV кварталів 2013 р. було фактично виплаченого його контрагентами в якості доходу від самозайнятої діяльності грошові кошти в сумі 808 051 грн. Відтак, беручи до уваги інформацію із вказаних відомостей, а також те, що в продовж 2-4 кварталів 2013 р. позивач перебував на спрощеній системі оподаткування 3 група, ставка податку 3%, то в такому разі, до сплати позивачем підлягала сума єдиного податку в розмірі 24 241,53 грн. (808 051 грн. * 3%).

Однак, як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідної звітності за 2-4 квартали 2013 р. як платник єдиного податку позивач не подав, та суми єдиного внеску в тому числі по доходам відображеним його контрагентами у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, позивач до бюджету не сплатив.

Відповідно до п. 292.1 ст.292 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Згідно з п. 292.3 ст. 293 Податкового кодексу України до суми доходу платника єдиного податку включається вартість безоплатно отриманих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг).

Визначення поняття доходу наводиться і в пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, зокрема дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно.

Відповідно до пп. 293.3.1. п. 293.1 ст.293 Податкового кодексу України ставка єдиного податку для третьої і четвертої груп платників єдиного податку становить 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом. та згідно з п. 293.4 Податкового кодексу України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої і п`ятої груп у розмірі 15 відсотків до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2, 3 і 5 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Отже з системного аналізу наведених норм випливає, що визначення суми єдиного податку платників ІІІ групи відбувається на підставі отриманих доходів від здійснення господарської діяльності суб`єктом господарювання.

Згідно з п. 296.3 п. 296.5 ст. 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої - шостої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду. Податкова декларація подається до контролюючого органу за місцем податкової адреси. Отримані протягом податкового (звітного) періоду доходи, що перевищують обсяги доходів, встановлених пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, відображаються платниками єдиного податку в податковій декларації з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 296.5.1 - 296.5.5 цієї статті, а саме платники єдиного податку третьої групи у податковій декларації окремо відображають обсяг доходу, оподаткований за кожною з обраних ними ставок єдиного податку та обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків (у разі перевищення обсягу доходу).

Таким чином, з наявних матеріалів справи та записів в акті перевірці не можливо встановити саме з яких операцій протягом ІІ-ІV кварталу 2013 року отримано дохід який оподатковується єдиним податком платником єдиного податку ІІІ групи і чи відбувалися такі операції. Єдиним джерелом інформації, яке містить в собі відомості про доходи позивача є відомості Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за період за 2013 р., сформовані за рахунок звітності контрагентів позивача.

Зазначені обставини свідчать про недотримання під час проведення невиїзної документальної перевірки пунктів 4,5,6 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України № 984 від 22.12.10 року, зареєстрований в Мінюсті 12.01.11 р. за № 34/18772 зокрема акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового законодавства валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податковий орган та за результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового законодавства викладаються в акті перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Так, нормами Податкового кодексу України встановлено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (пп.135.1., 135.2. ст..135 ПК України).

Згідно із п.5 П(С)БО 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року N 290, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 р. за N 860/4153, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов`язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відтак, отримання доходу позивачем по господарських операціям повинно підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування отримання доходів від відповідної господарської операції.

Таким чином, суд критично оцінює висновки податкового органу, щодо заниження позивачем доходу платника єдиного податку за ІІ - ІV квартали 2013р. на загальну суму 4 225 590,98грн., а саме дохід в сумі 3 00 000,00грн. який оподатковується за ставкою 3 % та дохід в сумі 1 225 590,98 грн. який оподатковується за ставкою 15 %, оскільки матеріалами справи підтверджується лише факт не сплати позивачем єдиного податку виходячи із суми доходу у розмірі 808 051 грн., відомості про виплату якого задекларовано контрагентами позивача у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за період за 2-4 квартали 2013 р.

Згідно п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, здійснюючи перевірку правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення № від 18 листопада 2014 року, суд приходить до висновку, що відповідачем обґрунтовано визначено позивачу податкові зобов`язання з єдиного внеску лише в розмірі 24 241,53 грн., а також правомірно застосовано штрафну санкцію в сумі 6060,38 грн. (24 241,53 грн. *25%). Загальна сума податкових зобов`язань із урахуванням штрафних санкцій складає 30 301,91 грн. (24 241,53 грн. + 6060,38 грн.).

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів у сфері публічноправових відносин з метою ефективного захисту права, інтересів фізичних осіб.

Таким чином, суд, виходячи із принципів доказування зафіксованих у ст. 77, 80 КАС України, згідно яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а також у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, приходить до висновку про можливість вирішення даного спору на підставі наявних у справі доказів.

Відповідачем не доведено в повній мірі правомірності, прийняття оскарженого податкового повідомлення - рішення. Відтак, позовні вимоги та підлягають до часткового задоволення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 листопада 2014 року № в частині донараховання податкових зобов`язань з єдиного податку від підприємницької діяльності з фізичних осіб на суму 311996,40 грн.

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 листопада 2014 року №в частині донараховання податкових зобов`язань з єдиного податку від підприємницької діяльності з фізичних осіб на суму 30301,91 грн - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 16 березня 2020 року.

Суддя Щербаков В.В.