Справа № 160/11324/19
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні відходи» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-
13 листопада 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні відходи» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у Дніпропетровській області:
16 грудня 2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти позову та вказав, що під час перевірки встановлено, що контрагенти позивача: ТОВ «Галион-Д», ТОВ «Юнеска ЛТД», ТОВ «Айронкем» не мали реальних можливостей для виконання задекларованих в адресу позивача робіт. Так, у вказаних підприємств у період взаємовідносин обліковувалась недостатня кількість штатних одиниць, були відсутні основні фонди. Розрахункові рахунки, які зазначені в договорах із позивачем, відкриті пізніше ніж укладено господарські договори. За результатами аналізу даних з ЄРПН не встановлено придбання послуг, які надані в адресу позивача. За результатами аналізу ТТН, наданих позивачем до перевірки, встановлено невідповідність автомобілей даним МСТБУ, із чого перевіряючими зроблено висновок про оформлення надання послуг перевезення неіснуючим транспортом. Окрім того, ТОВ «Галион-Д», ТОВ «Юнеска ЛТД», ТОВ «Айронкем» є фігурантами у кримінальних провадженнях.
В судове засідання 10 лютого 2020 року представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшло клопотання представника позивача про здійснення розгляду справи без його участі.
Відповідач у судове засідання 10 лютого 2020 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності та належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового розгляду, а також те, що від нього не надійшло будь-яких заяв та клопотань до суду, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.
Згідно з висновками означеного акта, документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено порушення ТОВ «Будівельні відходи»:
На підставі вищевказаного акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 13.05.2019:
Як видно з акта перевірки, в обґрунтування своєї позиції щодо відсутності права на формування позивачем податкового кредиту податковий орган вказує на те, що операції з ТОВ «Галион-Д», ТОВ «Юнеска ЛТД», ТОВ «Айронкем» не мали реального характеру, у зв`язку з тим, що проведеною перевіркою неможливо підтвердити факт отримання ТОВ «Будівельні відходи» робіт від ТОВ «Галион-Д», ТОВ «Юнеска ЛТД», ТОВ «Айронкем» на суму ПДВ.
В акті перевірки вказано, що ТОВ «Галион-Д», ТОВ «Юнеска ЛТД», ТОВ «Айронкем» не мали реальних можливостей для виконання задекларованих із позивачем робіт, оскільки у вказаних підприємств у період взаємовідносин обліковувалася недостатня кількість штатних одиниць, відсутні основні фонди. Ті розрахункові рахунки, які зазначені в договорах із позивачем, відкриті пізніше, ніж укладено самі договори. За результатами аналізу даних ЄРПН не встановлено придбання послуг, які надані в адресу позивача. За результатами аналізу ТТН, наданих позивачем до перевірки, встановлено невідповідність автомобілей, які в них вказані тим автомобілям, які значаться в базах даних МСТБУ, а тому перевіряючими контролюючого органу зроблено висновок про оформлення надання послуг перевезення неіснуючим транспортом. Також, ТОВ «Галион-Д», ТОВ «Юнеска ЛТД», ТОВ «Айронкем» є фігурантами у кримінальних провадженнях.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення), господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ «Будівельні відходи» та ТОВ «Галион-Д», ТОВ «Юнеска ЛТД», ТОВ «Айронкем» і реальність зміни майнового стану першого.
Згідно зі ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 2.1 ст. 2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.
Пунктом 2.2. Положення передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Згідно з п.2.4 Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З наведеного видно, що факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника.
У періоді, що перевірявся, ТОВ «Будівельні відходи» мало взаємовідносини із ТОВ «Галіон-Д» на підставі договору про надання послуг від 30.10.2017 №30.10-1т., за умовами якого ТОВ «Галион-Д» (виконавець) взяв на себе зобов`язання надати в адресу ТОВ «Будівельні відходи» послуги віброкатка з паливом, ямабуру на базі ГАЗ 66, послуги екскаватора, послуги крану, транспортні послуги разом з водіями. Вартість придбаних у ТОВ «Галіон-Д» послуг склала 804120 грн., у тому числі ПДВ - 134020 грн..
Вказана сума ПДВ позивачем включена до складу податкового кредиту у листопаді 2017 року.
На підтвердження виконання робіт за вказаним договором позивачем надані: угода про договірну ціну та послуги від 30.10.2017, яка є додатком № 1 до договору про надання послуг від 30.10.2017 №30.10-1т, акти здачі - прийняття робіт (надання послуг), рахунки на оплату, змінні рапорти важкої техніки, платіжні доручення, товарно - транспорті накладні, податкові накладні, відомості розрахунку з контрагентами, належним чином засвідчені копії означених документів містяться в матеріалах справи (а.с. 115 201, т. 1).
Сума ПДВ за наслідками вказаних господарських операцій з ТОВ «Юнеска ЛТД» віднесена позивачем до складу податкового кредиту у травні 2018 року.
На підтвердження отримання послуг від ТОВ «Юнеска ЛТД» позивачем суду надані: угоди про договірну ціну від 02.05.2018 та від 02.05.2018, які є додатками №№ 2,3 до договору № П-02/02.04 про надання послуг від 02.04.2018, рахунки на оплату, платіжні доручення, податкові накладні, акти здачі - прийняття робіт (надання послуг), змінні рапорти роботи важкої техніки, товарно-транспортні накладні, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 149 - 248, т. 2).
Між позивачем (замовником) та ТОВ «Айронкем» (виконавець) 02.07.2018 укладений договір №П/02/07 про надання послуг та договір про надання послуг від 31.05.2018 №А-М-78/07/05, на підставі зазначених договорів останнім у періоді, що перевірявся, надавалися послуги: бульдозера, віброкатка з паливом, фронтального навантажувача, перебазування техніки, транспортні послуги разом з водіями.
Всього сума наданих послуг склала 504700 грн., у тому числі ПДВ 100940 грн..
Сума ПДВ за наслідками господарської взаємодії з ТОВ «Айронкем» віднесена позивачем до складу податкового кредиту у травні 2018 року.
На підтвердження отримання послуг від ТОВ «Айронкем» позивачем суду надані: угоди про договірну ціну від 02.07.2018 та від 01.08.2018, які є додатками № №,1,2 до договору про надання послуг від 02.07.2008 №П/02/07, угода про договірну ціну на послуги від 31.05.2018, яка є додатком № 1 до договору про надання послуг від 31.05.2018 №А-М-78/07/05, рахунки на оплату, платіжні доручення, податкові накладні, акти здачі прийняття робіт (надання послуг), змінні рапорти роботи важкої техніки, товарно -транспортні накладні, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с 202 250 т.1, а.с. 1 142 т. 2).
Оплата за виконані ТОВ «Айронкем» роботи позивачем здійснена на користь ТОВ «Юнеска ЛТД» згідно з договором відступлення права вимоги від 11.06.2018 № ПП06.18-06.
Суд зазначає, що посилання податкового органу на інформацію баз даних податкового органу щодо відсутності у контрагента позивача можливості виконувати роботи (надавати послуги) не заслуговують на увагу, оскільки внесення відомостей до баз даних податкового органу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, а висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2018 року у справі №818/418/17 (касаційне провадження №К/9901/5097/17, номер судового рішення в ЄДРСР № 72791313).
У свою чергу, податкова інформація щодо контрагента по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі № 813/1497/17 (адміністративне провадження №К/9901/3819/17, номер судового рішення в ЄДРСР № 72343803).
Верховний Суд визнає, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 02 квітня 2019 року у справі №826/6245/18 (адміністративне провадження №К/9901/3279/19, номер судового рішення в ЄДРСР № 80894091).
Доводи податкового органу про відсутність у ТОВ «Галион-Д», ТОВ «Юнеска ЛТД», ТОВ «Айронкем» необхідних умов для ведення господарської діяльності, трудових, матеріальних ресурсів, як підстави неможливості реального здійснення господарських операцій є необгрунтованими, враховуючи не доведення відповідачем відсутності можливості у контрагента укладати з іншими суб`єктами господарювання власні договори оренди, найма та інші, з метою виконання своїх господарських зобов`язань перед ТОВ «Будівельні відходи».
При цьому відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами.
Як зазначено в пункті 38 Рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України», «коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».
Отже, на думку Європейського суду з прав людини, відмова у підтвердженні права на бюджетне відшкодування ПДВ може ґрунтуватися на встановленні зловживань з боку саме того платника податку, який формував суми бюджетного відшкодування.
Таким чином, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит та/або на бюджетне відшкодування, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
За таких обставин, суд відхиляє посилання відповідача на відсутність у ТОВ «Галион-Д», ТОВ «Юнеска ЛТД», ТОВ «Айронкем» основних засобів, трудових ресурсів, виробничого обладнання, що встановлена на підставі аналізу інформації з баз даних податкового органу, в тому числі і даних з ЄРПН.
Аналогічна правова позиція з цього питання також висловлена Верховним Судом в постанові від 15.05.2018 у справі № 815/423/17 (№К/9901/4625/17).
Суд зазначає, що докази, отримані за процедурою, встановленою Кримінально-процесуальним кодексом України, підлягають оцінці судом при прийнятті рішення у кримінальній справі та за відсутності обвинувального вироку і доведеності певних фактів у кримінальній справі не можуть носити преюдиційний характер в адміністративному процесі під час вирішення адміністративної справи.
Стосовно посилання податкового органу на невідповідність інформації в товарно-транспортних накладних суд зазначає, що товарно - транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право платника податків на формування податкового кредиту.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі №813/1497/17 (адміністративне провадження №К/9901/3819/17, номер судового рішення в ЄДРСР № 72343803).
Доводи представника відповідача про те, що розрахункові рахунки ТОВ «Галион-Д», ТОВ «Юнеска ЛТД», ТОВ «Айронкем», реквізити яких вказані у договорах із ТОВ «Будівельні відходи», відкриті пізніше, ніж укладені такі договори, то суд зазначає, що договір не є первинним документом в контексті положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Для оцінки фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Галіон-Д», ТОВ «Юнеска ЛТД», ТОВ «Айронкем» визначальним є факт здійснення оплати за надані послуги та підтвердження його відповідними платіжними документами, у даному випадку в матеріалах справи містяться платіжні доручення, якими підтверджується факт здійснення оплати ТОВ «Будівельні відходи» за виконані ТОВ «Галион-Д», ТОВ «Юнеска ЛТД», ТОВ «Айронкем» роботи.
Представником відповідача суду не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, а тому такі доводи податкового органу не можуть бути прийняті судом до уваги.
Судом встановлено, що ТОВ «Галион-Д», ТОВ «Юнеска ЛТД», ТОВ «Айронкем» за наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією на момент господарських взаємовідносин з позивачем були зареєстровані як юридична особа та відповідно до інформації, наявної на офіційному сайті Державної податкової служби України (www.tax.gov.ua) на момент вчинення господарських правовідносин з позивачем були зареєстровані як платники ПДВ, а отже, мали спеціальну правосуб`єктність для вчинення задекларованих із ТОВ «Будівельні відходи» операцій.
Доказів того, що на момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагенти позивача не були зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість відповідачем не надано.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено у п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних послуг/робіт, судом досліджено долучені позивачем до матеріалів справи копії належним чином оформлених первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій і їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій.
Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
У відповідності до ч.1, ч. 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 132, 139, 194, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення суду складений 10 лютого 2020 року.

Суддя О.В. Царікова