Справа № 540/177/20
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/177/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

23.01.2020 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), у якому позивач просить суд стягнути податковий борг з платника податків ОСОБА_1 , (рнокпп НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , по земельному податку з фізичних осіб, до місцевого бюджету, отримувач: УК у м Херсоні /м Херсон/18010700, код отримувача - 37959779, МФО банку - 899998, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UА3021002, код бюджету - 18010700 в сумі 36 400,66 грн., та по орендній платі з фізичних осіб, до місцевого бюджету, код бюджету - 18050400, отримувач: УК у м. Херсоні /м. Херсон/ 18050400, код отримувача - 37959779, МФО банку - 899998, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - НОМЕР_2 в сумі 129 891,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 11.04.2019 року за відповідачем обліковується податковий борг по земельному податку з фізичних осіб на суму 36400,66 грн., який виник починаючи з 29.08.2017 року, та по орендній платі з фізичних осіб на суму 129891,96 грн., який виник починаючи з 30.05.2016 року за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань. Враховуючи, що вчинені позивачем дії не призвели до погашення податкового боргу, заборгованість не сплачена в строки, визначені чинним законодавством, позивач просить стягнути кошти з рахунків відповідача у банках, що його обслуговують та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Згідно ч. 2 ст. 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Положеннями статті 257 КАС України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Також частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Таким чином, дослідивши адміністративний позов та додані до нього документи, а також характер спірних правовідносин, суд дійшов до висновку про наявність підстав для віднесення даної справи до категорії справ незначної складності. Враховуючи достатність доказів для розгляду справи по суті вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 24.01.2020 року судом прийнято рішення про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні).

10.02.2020 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній не погоджується із вимогами позову, з тої підстави, що станом на день подання податковим органом позову, ОСОБА_1 не є фактичним землекористувачем земельної ділянки за користування якої утворилась заборгованість зі сплати земельного податку та орендній платі за землю. Вказує на те, що нерухоме майно, яке знаходиться на означеній земельні ділянці протиправно захоплено рейдерами, та згодом тричі перепродавалось. За змістом відзиву ОСОБА_1 розуміючи, що протиправні власники не сплачуватимуть оренду за земельну ділянку, добровільно сплачував оренду, але із затримкою.

20.02.2020 року позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якому Головне управління наголошує на тому, що згідно Договору оренди земельної ділянки площею 0,3076 га (місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) від 28.04.2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та Херсонською міською радою, користувачем земельної ділянки як станом на момент винесення спірної вимоги, так і на момент звернення до суду із даним позовом, є саме ОСОБА_1 . Наведеного висновку відповідачем наданими до суду доказами не спростовано. При цьому, як вбачається з наданих податковим органом до суду документів, грошове зобов`язання визначене відповідачем у поданих ним податкових деклараціях з плати за землю за 2016-2017 роки, у зв`язку із чим, за приписами п. 56.11 ст. 56 ПК України, таке податкове зобов`язання вважається узгодженим.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) здійснює підприємницьку діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрації фізичної особи - підприємця, виданого Виконавчим комітетом Херсонської міської ради від 29.01.2001 року № 8627. Відповідача взято на податковий облік до ГУ ДФС у Херсонській обл., АРК та м. Севастополі, Херсонського управління ДПІ від 29.01.2001 року № 8627. Як землекористувач та платник орендної плати на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрований від 05.08.2011 року за № 00243. Земельна ділянка розташована у АДРЕСА_1 .

Згідно матеріалів справи за ОСОБА_1 станом на 11.04.2019 року обліковується податковий борг по земельному податку з фізичних осіб в сумі 36400,66 грн., який виник починаючи з 29.08.2017 року за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, що нараховані згідно податкового повідомлення - рішення (далі - ППР) від 30.06.2017 року № 596-1304 на суму 36406,15 грн. Залишок непогашеного боргу з урахуванням переплати в сумі 5,49 грн. становить 36400,66 грн.

Окрім того, станом на 11.04.2019 року за позивачем рахується податковий борг по орендній платі з фізичних осіб - 129891,96 грн., який виник починаючи з 30.05.2016 року за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, що нараховані згідно:

- ППР від 11.11.2016 року № на суму 2428,69 грн.;

- податкової декларації (далі - ПД) з плати за землю від 18.02.2016 року № на суму 32699,66 грн. за період з 30.04.2016 року по 30.01.2017 року;

- ПД з плати за землю від 02.02.2017 року № на суму 43599,48 грн. за 2017 рік;

- ПД з плати за землю від 17.01.2018 року № 10273 на суму 43599,48 грн. за 2018 рік;

- ПД з плати за землю від 17.01.2019 року № 11859 на суму 7266,58 грн. за період з 30.01.2019 року по 03.02.2019 року.

За період з 31.05.2016 року по 28.12.2016 року нарахована пеня в сумі 298,07 грн.

Відтак сума непогашеного податкового боргу, яка рахується за позивачем станом на момент подання позову до суду, становить 166292,62 грн.

Слід зазначити, що платник зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою, яка фактично являється його місцезнаходженням і за якою податковий орган правомірно надсилає усю адресовану платникові кореспонденцію. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатися на неотримання ним кореспонденції податкового органу як на обставину, що звільняє його від відповідальності у зв`язку з настанням негативних для нього наслідків.

Вирішуючи дані правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Пунктами 16.1.3, 16.1.4 ст. 16 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що платник податку зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зобов`язання визначені відповідачем у поданих ним до податкового органу деклараціях на суму 127165,20 грн., останній добровільно не сплатив.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов`язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Пунктом 54.1. ст. 54 ПК України визначено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання вважається узгодженою.

Згідно з п. 56.11. ст. 56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Із вищезазначеного слідує, що податкове зобов`язання, визначене самостійно платником податків набуло статусу узгодженого.

Оскільки вищевказані зобов`язання не було сплачено платником у встановлений податковим законодавством строк, то вони набули статусу податкового боргу у розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Пунктом 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України, визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Тобто, зважаючи на положення вказаних статей та Договору, позивач є платником орендної плати за земельну ділянку, зобов`язаний у строк та у розмірі встановленому законодавством та Договором сплачувати орендну плату (узгоджене грошове зобов`язання).

Згідно зі ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Як встановлено судом, матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про оскарження позивачем винесених щодо нього ППР від 30.06.2017 року № 596-1304, від 11.11.2016 року № на загальну суму 38834,84 грн.

Таким чином, грошове зобов`язання визначене означеними ППР набуло статусу узгодженого. Оскільки це зобов`язання не було сплачено платником у встановлений Законом строк, то воно перетворилося на податковий борг платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 та п. 59.4. ст. 59 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, надсилається податкова вимога.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом відповідачу рекомендованим листом з повідомленням було направлено податкову вимогу від 31.10.2017 року № 7887-17, на суму 113044,20 грн. (отримано відповідачем 10.11.2017 року).

Із часу направлення податкової вимоги до часу звернення з даним позовом до суду відповідач був постійним боржником, що підтверджується витягом із інтегрованої картки платника. Зазначена обставина звільняє податковий орган від необхідності повторного направлення податкової вимоги.

У відповідності до приписів п. п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Керуючись наведеними нормами, податковим органом позивачу нараховано пеню за період з 31.05.2016 року по 28.12.2016 року.

Відповідно до пп. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею (ст.89 ПК України).

31.10.2017 року позивачем було прийняте рішення № 7887-17 про опис майна відповідача у податкову заставу.

Судом не встановлено факту оскарження податкової вимоги та акту опису майна.

Таким чином, застосовані податковим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу в добровільному порядку.

Суд вважає недоречним посилання відповідача на те, що він не є землекористувачем, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наведене посилання спростовується змістом чинного станом на момент звернення позивача до суду Договору про оренду земельної ділянки площею 0,3076 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 та Херсонською міською радою від 28.04.2006 року (відомостей про скасування наведеного договору матеріали справи не містять). При цьому, суд враховує узгодженість податкового зобов`язання, що рахується за відповідачем згідно вищезазначених обставин.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися контролюючим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, до яких належить стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України).

Положеннями ст. 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що позивач свою позицію обґрунтував належними та допустимими доказами. Відповідачем не надано жодних доказів сплати вказаного податкового боргу або інших належних доказів, спростовуючих наведені позивачем доводи. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно приписів ст. 139 КАС України, судовий збір у даному випадку відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, проспект Ушакова, 75) до ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) про стягнення податкового боргу, задовольнити повністю.

Стягнути податковий борг з платника податків ОСОБА_1 , (рнокпп НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , по земельному податку з фізичних осіб, до місцевого бюджету, отримувач: УК у м Херсоні /м Херсон/18010700, код отримувача - 37959779, МФО банку - 899998, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UА3021002, код бюджету - 18010700 в сумі 36 400,66 грн., та по орендній платі з фізичних осіб, до місцевого бюджету, код бюджету - 18050400, отримувач: УК у м. Херсоні /м. Херсон/ 18050400, код отримувача - 37959779, МФО банку - 899998, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UА9021002 в сумі 129 891,96 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 111020300