Справа № 480/1879/19
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2020 р. Справа № 480/1879/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,
представника позивача - Примак Н.В.,
представника відповідача - Шаповал Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/1879/19
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Головного управління ДПС у Сумській області
про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа- підприємець ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Сумській області:
Позивач не погоджується з висновками, викладеними у акті перевірки та зазначає про відсутність підстав, за яких його було переведено з 01.01.2016 року зі сплати єдиного податку на загальну систему оподаткування. Також, зазначає, що в Акті перевірки не зазначені статті Податкового Кодексу України, порушення яких могло би привести до переведення його на загальну систему оподаткування починаючи з 01.01.2016 року.
Позивач також, наголошує, що знаходився на таких системах оподаткування: з 01.01.2015 року по 30.09.2015 року на спрощеній системі оподаткування 2 група; з 01.10.2015 року по 31.12.2015 року на загальній системі оподаткування; з 01.01.2016 року по теперішній час на спрощеній системі оподаткування 3 група.
ФОП ОСОБА_1 в зв`язку з перевищенням допустимого обсягу операцій за півріччя 2015 року, які дозволяють знаходитись на 2 групі самостійно подав заявку, та перейшов на загальну систему оподаткування з 01.10.2015 року.
За період з 01.07.2015 року по 30.09.2015 року ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності не здійснював.
Позивач зазначає, що в 2015 році при розгляді його заяви про перехід на спрощену систему оподаткування починаючи з 01.01.2016 року податковий орган не встановив порушень. В заяві про перехід на спрощену систему оподаткування відмовлено не було. Свідоцтво видано безстроково. Порушень щодо діяльності ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку 3 групи за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року встановлено не було, тому податковий орган не має права в 2018 році визначати, що заява подана ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у м. Сумах (Краснопільське відділення) про перехід на спрощену систему оподаткування 3 група з 01.01.2016 року втрачає свою дію, як зазначено податковим органом у відповіді на заперечення на акт перевірки.
Крім цього, діючим податковим законодавством взагалі не передбачено таку процедуру, як визнання недійсною заяву. Податковий орган має право або зареєструвати платником єдиного податку, або відмовити в такій реєстрації.
Відповідачем безпідставно зазначено, що позивач повинен зареєструватись платником ПДВ, починаючи з 11.07.2015 р., однак за період з 01.07.2015 по 31.12.2015 року не перевищено обсяг операцій в 100000,00 грн.
Крім того, позивач зазначив, що за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року він займався виключно експортними операціями, які оподатковуються ПДВ за ставкою 0.
Враховуючи зазначене, позивач вважає, що всі донарахування за 2016 рік та 2017 рік пов`язані з тим, що відповідач самостійно перевів позивача на загальну систему оподаткування, а тому просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 10.06.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою суду від 26.07.2019 р. вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 18.09.2019.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується із твердженням позивача про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки).
Стосовно підстав переведення позивача зі сплати єдиного податку на загальну систему оподаткування зазначив, що перебуваючи на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності, позивач перевищив граничний обсяг отриманого доходу за 2015 рік та з 01.10.2015 року самостійно перейшов на загальну систему оподаткування. За результатами перевірки було встановлено, що отриманий позивачем за перше півріччя 2015 року дохід становить 1614 502,46 грн., тоді як самостійно задекларований дохід зазначений у розмірі 1544403,00 грн. Враховуючи те, що згідно з наданими на перевірку документами ФОП ОСОБА_1 перевищено граничний обсяг отриманого доходу за період з 01.01.2015 по 30.06.2015, позивач мав перейти на загальну систему оподаткування з 01.07.2015 року. Тобто в порушення п.п 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України позивач несвоєчасно перейшов на загальну систему оподаткування, у зв`язку з чим Актом перевірки йому було анульовано реєстрацію платника єдиного податку з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення, а саме: за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року платник перевищив граничний обсяг доходу, перебуваючи на другій групі оподаткування та з 01.07.2015 року згідно п.299.11 ст. 299 Податкового кодексу, ФОП ОСОБА_1 було переведено на загальну систему оподаткування. У зв`язку зі встановленими перевіркою порушеннями подана ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у м. Сумах (Краснопільське відділення) заява про перехід на спрощену систему оподаткування 3 група, з 01.01.2016 року втратила свою дію, оскільки позивач не мав права переходити на спрощену систему оподаткування до 01.07.2016 року, в період з 01.01.2016 по 31.12.2017 він перебував на спрощеній системі оподаткування неправомірно.
Стосовно встановленого актом перевірки завищення витрат на суму 177141,12 грн та причин неприйняття витрат підприємця відповідач зазначив, що на перевірку позивачем надавались первинні документи на підтвердження витрат, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, а саме: банківські виписки по рахункам; трудові договори, відомості на нарахування та виплату заробітної плати; частково документи щодо походження ТМЦ; книга обліку доходів та витрат. Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року задекларовано валових витрат у сумі 291250,87грн. за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 та з 01.01.2017 по 31.12.2017 витрати не декларувались. Згідно з даними податкового обліку ФОП ОСОБА_1 в період з 01.07.2015 по 31.12.2015 перебував на загальній системі оподаткування, обліку та звітності. Ним було подано до контролюючого органу річну декларацію про майновий стан та доходи, де задекларовано витрати в сумі 291250,87 грн. Перевіркою правильності визначення валових витрат, відображених в декларації про майновий стан і доходи з даними про суми валових витрат, встановлених в ході перевірки, виявлено завищення валових витрат на 177141,12 грн. внаслідок включення до їх складу сум коштів, які не пов`язані з отриманням доходу у звітному періоді, а витрати які пов`язані з отриманням доходу в даному звітному періоді, у повному обсязі документально не підтверджуються. На перевірку позивачем було надано документи на придбання лісопродукції на загальну суму 113335,20 грн., яка була експортована в 4 кв. 2015 року, та безпосередньо від реалізації якої ФОП ОСОБА_1 отримав дохід в даному періоді. Ці витрати підтверджуються документально. Однак, в декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік позивачем неправомірно задекларовано витрати в сумі 290476,32 грн., які не пов`язані з отриманням доходу у звітному періоді. Тому за результатами дослідження документально підтверджених витрат за 2015 рік було підтверджено їх значення в сумі 114109,75 грн., у т. ч.: ТМЦ на загальну суму 113335,20 грн. (з ПДВ), витрати на заробітну плату найманим працівникам, на суму 0.00 грн. та інші витрати, такі як РКО банку, витрати на утримання орендованого приміщення на суму 774,55 грн. Не підтверджуються витрати на суму 177141,12 грн., - внаслідок включення до їх складу витрат, непов`язаних з отриманням доходу у звітному періоді, а також не підтверджених документально.
Враховуючи вищезазначене, Головне управління ДФС у Сумській області вважає, що підстав для задоволення заявленого адміністративного позову не вбачається, а тому просить відмовити у його задоволенні (а.с. 101-107).
Ухвалою суду від 27.11.2019 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні 04.03.2020 р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.
Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.
03.01.2019 р. за результатами вищезазначеного акту перевірки ГУ ДФС у Сумській області прийнято податкові повідомлення - рішення, а саме:
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Так, зі змісту акту перевірки судом встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з переведенням податковим органом ФОП ОСОБА_1 з спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування з 01.07.2015р.
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 знаходився на таких системах оподаткування: з 01.01.2015 року по 30.09.2015 року на спрощеній системі оподаткування 2 група.
З 01.10.2015 року по 31.12.2015 року ФОП ОСОБА_1 перейшов на загальну систему оподаткування.
Так, судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що за 1 півріччя 2015 позивачем було перевищено суму доходу, що не дозволяло йому знаходитись йому на спрощеній системі оподаткування.
Відповідно до п.п. 181.1 ст.181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Відповідно п. 298.2.2, п. 298.2.3 ст. 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку можуть самостійно відмовитися від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів. Платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого п. 291.4.5 ст. 291, платниками єдиного податку першої - третьої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для п`ятої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.
Суд наголошує, що обсяг господарських операцій з поставки товарів (робіт, послуг), які були проведені позивачем до вказаної дати, не може бути взятий до уваги з метою визначення обов`язку даного суб`єкта права зареєструватись в якості платника ПДВ, оскільки наведені господарські операції здійснювались ФОП у статусі платника єдиного податку, що свідчить про те, що покладання на нього відповідачем обов`язку сплатити додаткову суму грошового зобов`язання з ПДВ є неправомірним.
Крім того, податковий орган, який розглядав заяву ФОП ОСОБА_1 на переведення на спрощену систему оподаткування за ставкою 5% (без ПДВ) також врахував той факт, що в задекларованій сумі доходу за останні 12 календарних місяців 1 801 659,00 грн. врахована сума доходу, коли платник знаходився на спрощеній системі оподаткування в розмірі 1 544 403,00 грн., тобто відсутній факт перевищення 1,0 млн. грн.
Отже, оскільки відсутній факт перевищення 1,0 млн. грн.., а тому позивач не повинен був реєструватись платником ПДВ та мав право бути платником єдиного податку 3 групи .
Також, судом встановлено, що 15.12.2015р. ФОП ОСОБА_1 було подано заяву про перехід на спрощену систему оподаткування (3 група) з 01.01.2016 р., в п.12 якої зазначено суму доходу 1 801 659,00 грн. за попередній календарний рік, яка була прийнята та зареєстрована в податковому органі (а.с. 231 том.1).
З 01.01.2016 року ФОП ОСОБА_1 по теперішній час здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування (3 група єдиного податку).
Так, суд зазначає, що податковий орган посилається на п.п. 299.11 ст.299 Податкового кодексу України, а саме у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Проте, суд зазначає, що переведення ФОП ОСОБА_2 на загальну систему оподаткування є безпідставним і протиправним, так як він самостійно подав заяву на перехід з 01.01.2016 року на спрощену систему оподаткування, зазначив всі обсяги доходу, які він отримав за попередні 12 календарних місяців.
Також, судом встановлено, що податковий орган розглянув заяву, перевірив дані та зареєстрував ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку 3 групи заставкою 5% (без ПДВ) з 01.01.2016 року.
Враховуючи викладене вище, всі донарахування, які пов`язані з самостійним переведенням податковим органом ФОП ОСОБА_1 на загальну систему оподаткування є протиправними, та безпідставними.
Проте, суд наголошує, що відповідачем не надано доказів, що за період знаходження на єдиному податку з 01.01.2016 року ФОП ОСОБА_1 порушував умови знаходження на спрощеній системі оподаткування.
У відповіді на заперечення податковий орган робить висновок про те, що заява подана ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у м. Сумах (Краснопільське відділення) про перехід на спрощену систему оподаткування 3 група з 01.01.2016 року втрачає свою дію.
Суд зазначає, що наведені доводи є помилковими, виходячи з наступного.
Так, порядок подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, затвердження форми свідоцтва платника єдиного податку та порядку видачі свідоцтва, форми та порядку подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування визначено Наказом Міністерства фінансів України № 1675 від 20.12.2011 року.
Зокрема, п. 5. Наказу передбачено, що у разі відмови у видачі свідоцтва орган державної податкової служби зобов`язаний надати протягом 10 календарних днів з дня подання суб`єктом господарювання заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.
Таким чином, чинне законодавство України не надає право податковому органу визначати заяву про перехід на спрощену систему оподаткування 3 група такою, що втрачає свою дію.
Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що податковий орган не має підстав для переведення ФОП ОСОБА_1 на загальну систему оподаткування за цей період та визначати зобов`язання та штрафні санкції за не перехід на загальну систему оподаткування.
Щодо зменшення податковим органом витрат на 177141,00 грн., за 4 квартал 2015 року суд вважає помилковим, так як наведені витрати ФОП ОСОБА_1 поніс на придбання лісоматеріалів в 3 кварталі 2015 року, проте, розрахувався за них в 4 кварталі 2015 року і реалізував їх теж в 4 кварталі 2015 року.
Наведені доводи суду підтверджуються зокрема наданими до суду розрахунком витрат ФОП ОСОБА_1 за 2 півріччя 2015 року (а.с. 241 том.1).
Також суд наголошує, що акт перевірки не містить конкретного визначеного порушення з посиланням на первинні документи, обмежившись висновком про завищення валових витрат на суму 177141,12 грн. внаслідок не включення до їх складу сум коштів, які не пов`язані з отриманням доходу у звітному періоді, а витрати які пов`язані з отриманням доходу в даному звітному періоді, у повному обсязі документально не підтверджуються.
Також в зв`язку з цим податковий орган зазначає, що потрібно застосування касового апарата і застосовує штраф в розмірі 1 грн. за це порушення.
Відповідно до п. 1 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 20.08.2015 року № 727, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Акт документальної перевірки, згідно п.п. 4, 5 Розділу II Порядку, повинен містити всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п. 5 Розділу І Порядку, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
У висновку акта (довідки) документальної перевірки зазначається опис виявлених перевіркою порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів або загальний висновок щодо відсутності таких порушень.
Згідно п. 5 Розділу IIІ Порядку інформація щодо виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи відображається за видами порушень у розрізі видів митних платежів у національній валюті України.
При цьому, акт перевірки має бути оформлений відповідно до встановлених стандартів якості, зокрема щодо доказовості, обов`язковості висновків, відсутності первинних документів, суміжності порушення податкового законодавства, коригування податкової звітності, алгоритму діяльності суб`єктів господарювання, розуміння діяльності підприємства, обставин укладання контрактів, відомостей про розрахунки, операцій з цінними паперами, відомостей про основні фонди і запаси, відомостей про заборгованість та зв`язок з господарською діяльністю.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що в акті перевірки не зазначено посилання на первинні документи на підставі яких відповідачем дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Зокрема, податковим органом в акті перевірки не зафіксовані посилання на первинні документи якими підтверджувався факт здійснення позивачем операцій за готівку.
Таким чином, суд дійшов висновку, що з акту перевірки неможливо встановити на підставі яких норм права та документів податковий орган визначив зміст господарських операцій ФОП ОСОБА_1 .
Так, суд наголошує, що представником відповідача не надано доказів, що автомобіль, який було надано ТОВ «Бансал в оренду було надано саме ФОП ОСОБА_1 .
Крім того, представник відповідача у відзиві посилається на порушення позивачем п. 117.1 ст. 117 Податкового кодексу України .
Так, згідно ст. 117 Податкового кодексу України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 170 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 510 гривень.
П.п. 14.1.226 ст.14 ПКУ визначено, що самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Проте, відповідачем не надано доказів, що автомобіль надано в оренду саме ФОП ОСОБА_1 , а не громадянином ОСОБА_1 .
Отже, виходячи з вищевикладеного у позивача був відсутній обов`язок подавати заяву за формою 20 ОПП .
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Суд зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.
Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, а оскаржувані рішення підлягають скасуванню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.03.2020 р.

Суддя О.А. Прилипчук