Справа № 460/697/20
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2020 року м. Рівне №460/697/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить:

визнати протиправною відмову відповідача у зарахуванні до вислуги років ОСОБА_1 періоди її роботи на посаді старшої піонервожатої із 01.01.1992 по 31.08.1993 та на посаді завідуючої бібліотекою, бібліотекаря із 01.09.2000 по 15.08.2003.

зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, зарахувавши із 12.12.2019 до вислуги років періоди роботи на посаді старшої піонервожатої із 01.01.1992 по 31.08.1993 та на посаді завідуючої бібліотекою, бібліотекаря із 01.09.2000 по 15.08.2003.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що звернулась до відповідача з письмовою заявою про нарахування їй пенсії за вислугу років, і надала всі необхідні для цього документи. Проте, відповідач своїм листом від 24.01.2020 за №К-5713/07.1-59, повідомив позивача про те, що їй відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років через відсутність необхідного стажу. Зокрема у своєму листі відповідач повідомляє, що ним не зараховано до вислуги років позивача період роботи з 01.01.1992 по 31.08.1993 на посаді старшої піонервожатої та з 01.09.2000 по 15.08.2003 на посаді завідуючої бібліотекою та бібліотекаря. Враховуючи наведене, позивач просить визнати протиправною відмову відповідача в призначенні позивачу пенсії за вислугу років та зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за вислугу років з 12.12.2019 з дня звернення до відповідача за призначенням даного виду пенсії, врахувавши період її роботи з 01.01.1992 по 31.08.1993 та з 01.09.2000 по 15.08.2003 до спеціального стажу за вислугу років згідно з п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Ухвалою суду від 12.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що позивач звернувся до управління із зверненням про перерахунок пенсії, яке управлінням було розглянуто в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», то відповідно рішення щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу управлінням не приймалось. Оскільки, позивач із заявою про призначення пенсії відповідної форми до управління не звертався, відповідно рішення про відмову у призначенні пенсії управління не приймалось, то вимога позивача щодо визнання відмови управління протиправною є безпідставною та задоволенню не підлягає. Крім того, вказує на те, що при обчисленні стажу роботи позивача, як працівника освіти, відповідачем не зараховано до стажу працівників освіти період роботи старшою піонервожатою з 01.01.1992 по 31.08.1993, оскільки відповідно до "Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" від 04.11.1993 №909 робота на вищезазначеній посаді зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років до 01.01.1992. Водночас, ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та вказаним вище Переліком не передбачено право на пенсію за вислугу років працівникам культури, зокрема бібліотекарям бібліотек, віднесених до закладів культури. Так як робота на посаді старшої вожатої та на посаді завідуючої бібліотекою та бібліотекаря не може бути зарахована до стажу, який дає право на пільгову пенсію, у відповідача відсутні підстави для призначення пенсії за вислугою років. За таких обставин, просив повністю відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

12.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно з п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно записів трудової книжки, позивач з 01.02.1989 по 01.06.1989 працювала нянею-санітаркою в дитячому садку, з 11.09.1989 по 01.09.1993 - старшою піонервожатою в школі, з 01.09.1993 по 01.09.2000 - педагогом-організатором в школі, з 01.09.2000 по 18.11.2002- завідуючою бібліотеки в школі, з 18.11.2002 - звільнена по переводу на посаду бібліотекаря у підпорядкування відділу культури Рівненської райдержадміністрації, з 16.08.2003 по даний час - вчителем у школі (ліцеї).

Листом від 24.01.2020 №К-5713/07.1-59 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з тим, що наявний у позивача стаж вислуги років, не дає права на призначення пенсії за вислугу років.

Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії за вислугу років, та не зарахував до вислуги років періоди роботи позивач 01.01.1992 по 31.08.1993 та з 01.09.2000 по 15.08.2003, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Питання призначення пенсії за вислугою років працівникам освіти врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) пенсії за вислугу років призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення особою пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", із змінами, внесеними відповідно до Закону України про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набув чинності з 01.01.2016 право на пенсію за вислугою років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років, з 1 квітня 2017 р. по 31 березня 2018 р. - не менше 26 років 6 місяців.

Водночас особам, які на 1 квітня 2015 мали 25 років спеціального стажу, а станом на 1 січня 2016 - 25 років 6 місяців, збережено право на призначення пенсії за вислугу років незалежно від віку.

Разом з тим, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ №909 від 04.11.1993, передбачено бібліотекарів бібліотек.

При цьому відповідно до п. 2 приміток до Постанови КМУ №909 від 04.11.1993 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно з даним Переліком, користуються правом на призначення пенсії за вислугу років особи, які працювали в загальноосвітніх навчальних закладах на посадах учителів, логопедів, вчителів-логопедів, вчителів-дефектологів, викладачів, навчальних сурдопедагогів, тифлопедагогів, вихователів, завідуючих та інструкторів слухових кабінетів, директорів, завідуючих їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Таким чином, Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, не передбачає посади старшої вожатої.

Водночас, відповідно до роз`яснень Департаменту економіки та фінансування Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 06.10.2011, посада педагога-організатора загальноосвітнього навчального закладу входить до Переліку посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. У Тимчасових типових штатних нормативах загальноосвітніх навчально-виховних закладів, затверджених Наказом МО України від 09.08.1996 №264, які діяли з 01.09.1996, передбачалось введення у школах посади педагога-організатора (або старшого вожатого).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що оскільки посадові обов`язки за цими посадами ідентичні, період роботи на посаді старшого піонервожатого може бути зарахований до стажу для призначення пенсії за вислугу років, а отже твердження відповідача про те, що позивач не має права на пенсію за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Що стосується періоду роботи позивача з 01.09.2000 по 15.08.2003 на посаді завідуючої бібліотекою та бібліотекаря, який не зарахований відповідачем до вислуги років позивача, то суд з цього приводу зазначає таке.

Статтею 6 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" визначено види бібліотек, які, зокрема, за призначенням поділяються на публічні (загальнодоступні), у тому числі спеціалізовані для дітей, юнацтва, осіб з фізичними вадами; спеціальні (академій наук, науково-дослідних установ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій).

Бібліотека, відповідно до ч. 3 ст.12 цього Закону, може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства, установи або організації.

При цьому ст. 30 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" встановлені соціальні гарантії працівників бібліотек, відповідно до частини першої якої на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 цього Закону працівники бібліотек мають право на допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, а також матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та доплату за вислугу років у розмірах та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи наведені положення Закону, приймаючи до уваги, що переліком Постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 передбачена посада бібліотекаря незалежно від форми власності, відомчої належності закладів і установ або статусу, суд зазначає, що період роботи позивача з 01.09.2000 по 31.08.1993 на посаді завідуючої бібліотекою та бібліотекаря має зараховуватись до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Частиною 1 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 3 вищезазначеного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до вимог п. 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Стаж роботи позивача на посаді завідуючої бібліотекою в Олександрійській ЗОШ І-ІІІ ст. та на посаді бібліотекаря в Рівненській централізованій системі публічно-шкільних бібліотек (ПШЮ с. Олександрія) у період з 01.09.2000 по 15.08.2003 та на посаді старшої піонервожатої у період з 01.01.1992 по 31.08.1993, підтверджується записами в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 .

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірні періоди роботи позивача на посаді завідуючої бібліотекою, бібліотекарем та старшою піонервожатою, входять до спеціального стажу, що дає підстави для зарахування даного періоду роботи до спеціального стажу та дає право на призначення пенсії за вислугу років.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності винесення рішення оформленого листом від 24.01.2020 №К - 5713/07.1-59, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 840,80 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 04.02.2020.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка,7, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у зарахуванні до вислуги років ОСОБА_1 періоди роботи на посаді старшої піонервожатої із 01.01.1992 по 31.08.1993 та на посаді завідуючої бібліотекою, бібліотекаря із 01.09.2000 по 15.08.2003.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, зарахувавши із 12.12.2019 до вислуги років періоди роботи на посаді старшої піонервожатої із 01.01.1992 по 31.08.1993 та на посаді завідуючої бібліотекою, бібліотекаря із 01.09.2000 по 15.08.2003.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка,7, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 13 березня 2020 року.

Суддя Нор У.М.