Справа № 1.380.2019.005049
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.005049
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

позивач ОСОБА_1 ,

від позивача Дубіцький В.П.,

від відповідача Устименко В.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова (далі відповідач, Рудненська селищна рада), у якій, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог /арк.спр.106-107/, просить:

- визнати протиправним рішення відповідача №1226 від 27.06.2019 про відмову у затвердженні позивачу технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки у власність (кадастровий номер: :05:01:1093), площею 0,01500 га на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки у власність (кадастровий номер: :05:01:1093), площею 0,1500 га на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, з наданням дозволу на безоплатну приватизацію земельної ділянки, з передачею її у власність ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що Рудненська селищна рада спочатку надала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак коли позивач розробила та виготовила документацію із землеустрою відповідної ділянки, отримала кадастровий номер та зареєструвала в Державному земельному кадастрі, селищна рада відмовила у затвердженні проекту землеустрою цієї ділянки. Будинок позивачки на ділянці розташований давно, претензій до позивачки чи до покійних власників селищна рада ніколи не мала, тому причини відмови позивачці незрозумілі.

Відповідач подав відзив /арк.спр.88-91/ у якому заперечив проти позову повністю. Зазначив, що покликання позивачки не відповідають дійсності, оскільки селищна рада не давала дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою. Тому коли позивачка самостійно, ігноруючи процедуру, розробила проект землеустрою, винесене на сесію селищної ради питання про затвердження такого проекту не набрало достатньої кількості голосів, а відтак не було прийняте. Звернув увагу суду на те, що проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) це різні види документації.

Позивач подала до суду відповідь на відзив /арк.спр.103-104, 122-124/, де зазначила, що Рудненська селищна рада затвердила (погодила) план топографічного знімання земельної ділянки та погодила Акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки із суміжними користувачами та власниками земельних ділянок. В Акті претензій до існуючих меж земельної ділянки немає, що підтверджено підписом голови селищної ради Форманчука І.Б., скріплено печаткою селищної ради. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер. Тому законних підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою цієї ділянки немає, а селищна рада не виконала передбачених законодавством обов`язків.

Ухвалою суду від 07.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка та представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав викладених у відзиві. Просив відмовити у його задоволенні.

Суд заслухав пояснення позивача, представників сторін, з`ясував обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги, відзив та відповідь на відзив, дослідив письмові докази та -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 09.05.2019 звернулася до Рудненської селищної ради з проханням затвердити рішенням сесії надання їй дозволу на приватизацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:01:1093 /арк.спр.153/.

Рішенням Рудненської селищної ради №1226 від 27.06.2019 відмовлено громадянці ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки у власність (кадастровий номер :05:001:1093), площею 0,01500 га, на АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд /арк.спр.77/.

На звернення ОСОБА_1 . Рудненська селищна рада повідомила, що заява розглядалася 27.06.2019 на позачерговому пленарному засіданні, проте для прийняття позитивного рішення не набрала необхідної кількості голосів /арк.спр.78/.

Вважаючи рішення відповідача незаконним, позивач звернулася за захистом своїх прав до суду.

Розглядаючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право вирішення питань регулювання земельних відносин належить до повноважень селищної ради, як органу місцевого самоврядування.

Статтею 12 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі ЗК України) передбачено, що до повноважень селищних рад у галузі земельних відносин на території селища належать:

А) розпорядження землями територіальної громади;

Б) передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб;

В) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності та інше.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч. 1). Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2). Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (п. а) ч. 3).

Статтею 121 ЗК України встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара (п. г).

За процедурою встановленою ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (ч. 1).

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки (ч. 2).

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч. 6).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч. 7).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч. 8).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10).

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (ч. 11).

Відповідно до ч. 6 ст. 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України).

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26).

На підставі системного тлумачення норм законодавства слід зробити висновок, що селищна рада користуючись своїми повноваженнями в галузі земельного законодавства дає згоду громадянам як на розробку проекту землеустрою, так і затверджує розроблений проект землеустрою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку ОСОБА_1 не зверталася до селищної ради з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), тобто не пройшла обов`язковий етап процедури набуття земельної ділянки у власність.

Отже селищна рада відмовляючи у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки у власність діяла в межах передбачених законодавством повноважень.

При цьому суд не бере до уваги покликання позивача на те, що відповідачем затверджено план топографічного знімання відповідної земельної ділянки, погоджений селищним головою абрис земельної ділянки та акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки, оскільки ці документи лише мали значення для підготовки технічної документації із землеустрою /арк.спр.33-79/, однак не підміняють передбаченої законодавством стадії надання селищною радою дозволу на розробку проекту землеустрою, за яким позивач не зверталася.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відповідність рішення селищної ради критеріям законності та обґрунтованості передбаченим ст. 2 КАС України, а тому у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування цього рішення слід відмовити. Відтак позовна вимога про зобов`язання селищної ради прийняти рішення про затвердження технічної документації та надати дозвіл на безоплатну приватизацію земельної ділянки задоволенню теж не підлягає як похідна.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 77, 90, 242-246, 268-272, 294, пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю

2. Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.03.2020.

Суддя Кравців О.Р.