Справа № 520/8438/19
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 р.Справа № 520/8438/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представника позивача - Комарової О. М.,

представника відповідача - Коробкової Х. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Харківобленерго" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року, (головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., повний текст складено 10.12.2019 р.) року по справі № 520/8438/19

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго"

до Офісу великих платників податків Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго" (далі АТ "Харківобленерго" , позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.07.2018 р. №, видане Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 р. відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази, встановлено обставини у справі та застосовано норми матеріального та процесуального права, а саме ст. 19 Конституції України, п. 89.7 ст. 89, пп. 100.1 ст. 100, п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, пп. 3.9, 5.4 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 р. № 574, ст.ст. 77, 78, 90, 242 КАС України.

Зазначає, що судом не враховано доводи позивача щодо відсутності доказів погашення суми податкового боргу за податковими деклараціями з ПДВ за квітень 2017р., податковими повідомленнями-рішеннями, зазначені суми підприємство не сплачувало, а отже і відсутні підстави для нарахування штрафу за несвоєчасну сплату боргу.

Також зазначає про порушення податковим органом п.89.7 ст.89 ПК України щодо черговості зарахування коштів, безпідставну зміну призначення платежу зазначеного позивачем на сплату боргу за судовим рішення, який виник раніше, безпідставне зарахування оплати податкового боргу більш раннього періоду в якості оплати більш пізнього періоду.

Зазначає, що підприємство своєчасно сплачувало розстрочений судовим рішенням податковий борг за податковими деклараціями за травень, червень та липень 2016р., проте податковий орган неправильно визначив черговість погашення розстрочених сум та спрямовував сплачені підприємством кошти в погашення боргу, який виник пізніше, а саме в 2017р.

Офіс великих платників податків ДПС (далі - відповідач) надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування зазначив, борг у сумі 34560842,16 грн. був розстрочений згідно з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 по справі 820/1291/16 шляхом виведення з карток особового рахунку АТ "Харківобленерго" та щомісячного відображення в картках особового рахунку і сплатою до кінця кожного місяця податкового боргу рівними частинами у розмірі 1280031,19 грн. строком на 27 місяців, починаючи з 01.10.2016.

Таким чином, після отримання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 про розстрочення по справі №820/1291/16, Харківським управлінням Офісу ВПП ДФС було внесено відповідні дані до інформаційної системи ДФС та відповідно до вимог Наказу Міністерства фінансів України від 07.04.2016р. № 422, грошові зобов`язання, по яким надано розстрочення, було зменшено в жовтні 2016 року, нарахування платежу здійснюється щомісячно відповідно до графіку погашення сум розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань (податкового боргу).

Отже податковим органом, сплачені позивачем кошти в погашення розстроченого податкового боргу правомірно спрямовано в рахунок сплати боргу по податковій декларації з ПДВ за 2017р. та податковому повідомленню-рішенню, що свідчить про несвоєчасну сплату позивачем податкового боргу по цим зобов`язанням та правомірність нарахування штрафу на його несвоєчасну сплату.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведено камеральну перевірку АК Харківобленерго з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з податку на додану вартість за період з 03.05.2018 р. по 27.06.2018 р., за результатами якої складено акт від 09.07.2018 р. №357/28-10-50-08-09/00131954 (а.с.9-11).

В акті перевірки зазначено про здійснення позивачем затримки сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період з 03.05.2018 р. по 27.06.2018 р. згідно з рахунком штрафних санкцій, чим порушено п. 57.1 п. 57.3 ст. 57 ПК України:

- по рішенню суду про розстрочення/відстрочення податкового боргу від 28.10.2016 р. по справі № 820/1291/16, граничний термін сплати зобов`язання 30.05.2017 р.;

- по податковому повідомленню-рішенню від 26.10.2016 р. № , граничний термін сплати зобов`язання 30.05.2017 р.;

- по податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2017 р. від 22.05.2017 р. № , граничний термін сплати зобов`язання 30.05.2017 р.

Позивачем подано заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких висновки акту перевірки залишені без змін (а.с.16-20).

У зв`язку із несвоєчасним погашенням сум по узгодженим податковим зобов`язанням з податку на додану вартість за період з 03.05.2018 року по 27.06.2018 року в розмірі 16 004 635,68 грн., яке було встановлено актом камеральної перевірки, що є порушенням п.57.1, п.57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, відповідачем розраховано штрафні санкції на загальну суму 3 200 927,13 грн. згідно з ст. 126 Податкового кодексу України.

Розрахунок суми штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість наведено в додатку №1 до акту від 09.07.2018 № 357/28-10-50-08-09/00131954.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 30.07.2018 № про нарахування штрафу в розмірі 3200927,13 грн.(а.с.21).

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем несвоєчасно сплачено суму самостійно визначеного та узгодженого податкового зобов`язання по податковій декларації з ПДВ за квітень 2017р. та податковому повідоимленню-рішенню від 26.10.2016р. та по рішенню суму про розстрочення податкового боргу від 28.10.2016р., а отже відповідачем правомірно зараховано грошові кошти, сплачені позивачем в погашення розстроченої суми податкового боргу, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення тобто в рахунок сплати сум узгодженого податкового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість, податкових повідомленнях-рішеннях, та в останню чергу, - в рахунок погашення частини податкових зобов`язань з податку на додану вартість за рішенням суду про розстрочення виконання судового рішення про стягнення податкового боргу.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 16.1.4 ст. 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 36.1-36.3 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп.пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Під час розгляду справи податковий орган зазначив, що у період з 03.05.2018р. по 27.06.2018р. здійснив погашення боргу у сумі 16 004 635,68 грн. за рахунок :

-сплати коштів підприємством із зазначенням у платіжному дорученню " по рішенню про розстрочення"- 2 560 062, 38 грн. (платіжними дорученнями від 29.05.2018р. у сумі 155,79 грн. та на суму 1 279 875,40 грн., платіжними дорученнями від 27.06.2018р. на суму 155,79 грн. та 1 279 875,40 грн.)

-самостійної сплати податку на додану вартість - 11 450 000,0 (платіжне доручення від 30.05.2018р. на суму 3 450 000,00 грн., від 27.06.2018р. на суму 2 588 131,12 грн та на суму 5 411 868,88 грн.

-примусового стягнення -1 994 573,30 грн.

Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 р. по справі №820/1291/16 стягнуто з АК "Харківобленерго" з рахунків, відкритих у банківських установах на час стягнення коштів, податковий борг у розмірі 46 372 711,37 грн., який складається з податку на додану вартість в розмірі 34560842,16 грн., та податку на прибуток у розмірі 11811869,21 грн. Встановлено порядок виконання рішення шляхом:

- стягнення податку на додану вартість з усіх з рахунків, відкритих у банківських установах на час стягнення коштів, а також з р/р 30028, відкритого у Казначействі України у розмірі 34560842,16 грн. на користь Державного бюджету України;

- стягнення податку на прибуток з усіх з рахунків, відкритих у банківських установах на час стягнення коштів у розмірі 11811869,21 грн. на користь Держаного бюджету України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 р. розстрочено виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/1291/16 строком на 27 місяців, починаючи з 01.10.2016 р., та зобов`язано позивача до кінця кожного місяця сплачувати податковий борг рівними частинами у розмірі 1 280 031,19 грн. з податку на додану вартість у період з 01.10.2016 р. по 31.12.2018 р., де 1 279 875,40 грн.- розстрочена сума ПДВ , а 155,79 грн. -розтрочена сума пені з ПДВ.

Колегія суддів зазначає, що судовим рішенням не визначено конкретної дати сплати податкового боргу, а визначена подія, при настанні якої виникає обов`язок (кінець кожного місяця).

В розрахунку суми штрафних санкцій відповідач зазначив граничний термін сплати боргу за рішенням суду- 30.05.2017р., проте на вимогу суду апеляційної інстанції не зазначив, на якій правовій підставі визначена саме ця дата граничного терміну.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем своєчасно, в рахунок погашення податкового боргу на виконання ухвали суду по справі № 820/1291/16, за податковими деклараціями за травень, червень, липень 2016р. сплачено по 1 279 875,40 грн. платіжними дорученням від 29.05.2017р., 29.05.2018р., 27.06.2018р., та по 155,79 грн. платіжними дорученнями від 29.05.2017р., 27.06.2018р. (а.с. 134- 138).

Сплата податкового боргу по податковій декларації за квітень 2017р. та за податковим повідомленням-рішенням від 26.10.2018р. позивачем не проводилася взагалі.

Висновки суду першої інстанції щодо несвоєчасної сплати позивачем за грошовими зобов`язаннями по податковій декларації за квітень 2017р., податковому повідомленню-рішенню від 26.10.2018р № та рішенню суду від 28.10.2018р. не ґрунтуються на доказах , що містяться в матеріалах справи.

Проте, як було встановлено судом та не заперечувалось відповідачем, вищезазначені платежі останнім, відповідно до положень п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, були зараховані в рахунок погашення податкового боргу за самостійно визначеними платником зобов`язаннями з податку на додану вартість за квітень 2017 p., по ППР від 26.10.2018 № № , та за рішенням суду про розстрочення податкового боргу від 28.10.2016 № 820/1291/16, та зроблені донарахування штрафу за "несвоєчасне виконання рішення суду про розстрочення/відстрочення податкового боргу від 28.10.2016 № 820/1291/16".

Висновки суду першої інстанції та податкового органу щодо порушення позивачем строків платежів за рішенням суду про розстрочення податкового боргу від 28.10.2016р., оскільки вони сплачені після 30.05.2017р., колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до положень статті 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Колегія суддів зауважує, що вищезазначеним рішенням суду було розстрочено виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду по справі 820/1291/16 строком на 27 місяців, починаючи з 01.10.2016 року, зі сплатою до кінця кожного місяця податкового боргу рівними частинами в розмірі 1280 031,22 грн., де 1 279 875,40 грн. розтрочена сума ПДВ.

Отже, вказаним рішенням було чітко визначено, що обов`язок сплати виникає протягом 27 місяців до кінця кожного місяця, а отже висновки відповідача про ту обставину, що позивач повинен був сплачувати вищезазначені кошти 30.05.2017, є такими, що не відповідають положенням ст. 129 Конституції України, так як судом встановлено інший період сплати, а саме до кінця кожного місяця, що, як було встановлено в ході розгляду справи, позивачем було виконано та підтверджується платіжними дорученнями з зазначенням напрямку платежу .

При цьому, апеляційним судом встановлено, що податковий борг за декларацією з ПДВ за квітень 2017 р. позивачем не погашався, доказів погашення позивачем податкового боргу у сумі 1 994 997, 80 грн. матеріали справи не містять та судом не встановлено.

Також судом першої інстанції не враховано, що платежі на загальну суму 1 995 309, 39 грн., стягнуті податковою інспекцією на підставі рішення від 23.04.2018р. №2 Офісу великих платників податків ДФС, яке рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2018р. по справі № 820/3764/18 скасовано. Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Отже , вчинені на підставі рішення від 23.04.2018р. дії податкового органу з його реалізації не мають правових наслідків, у тому числі і щодо погашення податкового боргу.

Згідно п. 87.9. ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Отже, положеннями ПК України визначено обов`язок податкового органу зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

З аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що законодавець чітко визначив підстави, в разі наявності яких податковий орган має право самостійно визначити напрямок зарахування коштів сплачених платником податку, а саме - наявність податкового боргу (згідно п.п 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом), а також визначив, що податковий орган має право направити сплачені платником податку кошти в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, тобто борг, який виник календарно раніше підлягає погашення в першу чергу, а також чітко зазначено джерела, з яких податковий орган має право отримати кошти на погашення податкового боргу, перелік яких є вичерпним, а саме - за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у п. 43.4 1 ст. 43 цього Кодексу, та за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Колегія суддів зазначає, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 р. у справі № 820/1291/16 з АК "Харківобленерго" стягнуто податковий борг у сумі 46372711,37 грн., який виник ще до 31.08.2016 р., а отже, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, факт наявності у позивача податкового боргу, який виник до 31.08.2016 р., є таким, що не підлягає доведенню.

Отже, відповідачем направлено кошти на погашення податкового боргу всупереч черговості його виникнення, що суперечить п. 87.9 ст. 87 ПК України.

В суді першої та апеляційної інстанції відповідач зазначав про правомірність своїх дій посилаючись на Наказ Міністерства фінансів України від 07.04.2016р. №422 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.05.2016р. за № 751/28881).

Також відповідач зазначав, що при розстроченні сплати податкового боргу фактично відбувається перенесення строку виконання платником податків податкового обов`язку, зміна термінів сплати відповідних сум, і як наслідок встановленим строком сплати сум зобов`язань є саме строк , визначений рішеннями про розстрочення.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції взагалі не надав правову оцінку діям податкового органу.

Так, Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016р. №422 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.05.2016р. за № 751/28881), затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до якого визначено відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей про надані платникам податків розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу).

Колегія суддів зазначає, що цей Порядок визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та жодним чином не регламентує час виникнення податкового боргу та порядок його погашення, які регламентуються відповідними положеннями ПК України, та містить лише правила відображення ІКП податковим органом відповідних даних.

Крім того положення п. 89.7 ст. 89 ПК України не посилаються на зазначений Порядок, а також відповідно до абз. 4 пп. 1 п. 3 розділу VI Порядку погашення суми розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) здійснюється у загальному порядку погашення згідно з черговістю виникнення.

Нормами Податкового Кодексу України теж встановлено необхідність погашення розстроченого податкового боргу у загальному порядку погашення згідно з черговістю виникнення.

Щодо примусово стягнутої суми 1995309,39 грн. на підстав рішення Офісу великих платників податків ДФС від 23.04.2018 р. № 2, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 р. по справі № 820/3764/18 зазначені вище платежі були неправомірно примусового стягнуті податковою інспекцією на підставі рішення Офісу великих платників податків ДПС від 23.04.2018 р. № 2, а тому колегія суддів зазначає, що позивач погашення цього податкового боргу в сумі 1995309,39 грн. не здійснював, а рішення відповідача скасоване, а тому і подальше його виконання - стягнення на його підставі коштів, є неправомірним.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, застосування відповідачем п. 126.1 ст. 126 ПК України можливе лише за наявності погашення простроченого податкового боргу, а з урахуванням наведеного рішення суду по справі № 820/3764/18 та його правових висновків, судова колегія дійшла висновку про відсутність у відповідача відповідних, визначених законом, підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення від 30.07.2018 р. № прийнято Офісом великих платників податків ДФС з порушенням норм чинного законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

Вищенаведене суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність податкового повідомлення-рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення з вищенаведених підстав підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що за наслідками розгляду справи, судове рішення прийнято на користь позивача, підлягають відшкодуванню понесені ним судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, а саме за подання позову та апеляційної скарги в загальній сумі 48025,00 грн., відповідно до платіжних доручень № 208040 від 21.08.2019 р., № 7398 від 26.12.2019 р.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Харківобленерго" задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року по справі № 520/8438/19 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Акціонерного товариства "Харківобленерго" задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 30.07.2018 р. № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 48025 (сорок вісім тисяч двадцять п`ять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 17.03.20 року