Справа № 120/368/20-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 березня 2020 р. Справа № 120/368/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дончика В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Волинець В.М.,

представників позивача: Муравеля Г.Г., Чорної О.М.,

представників відповідача: Лозінської І.А., Садовської О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Селянського фермерського господарства "Терра" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу

в с т а н о в и в :

30.01.2020 року СФГ "Терра" звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначали, що 28.01.2020 року відповідач вручив СФГ "Терра" Наказ №414 від 24.01.2020 року про проведення фактичної перевірки з 28.01.2020 року терміном 10 діб, за період з 01.05.2019 року. Разом з наказом позивачу надано запит про надання копій документів.

Вказали, що позивач не допустив перевіряючих до перевірки, що підтверджується направленим на адресу ГУ ДПС у Вінницькій області листом про не допуск посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної, оскільки податковим органом не дотримано усіх умов за яких посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки, зокрема в порушення пункту 81.1 статті 81 ПК України, наказ №414 від 24.01.2020 року не місить підстав для проведення фактичної перевірки, визначених статтею 80 ПК України.

Також зазначили, що відповідачем в порушення вимог п. 81.2 ст.81 ПК України не складено акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови у не допуску до перевірки.

На переконання позивача, наказ №414 від 24.01.2020 року прийнято не законно, оскільки податковим органом не дотримано усіх умов за яких посадові особи контролюючого орану мають право приступати до проведення фактичної перевірки, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду, в якому просили:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Вінницькій області №414 від 24.01.2020 року про проведення фактичної перевірки СФГ "Терра" з 28.01.2020 року, терміном 10 діб, за період з 01.05.2019 року.

Крім того, 30.01.2020 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення дії Наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 24.01.2020 року №414 про проведення фактичної перевірки СФГ "Терра" до ухвалення рішення в даній справі.

Ухвалою суду від 31.01.2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 03.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 25.02.2020 року.

14.02.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому заперечили щодо задоволення позовних вимог. Зокрема вказали, що згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1статті 75 ПК України).

Зазначили, що за результатами проведеного аналізу податкових накладних, встановлено здійснення СФГ "Терра" реалізації бензину авіаційного AVGAS 100LL на адресу ТОВ "Українська льотна академія "Хімічні авіаційні технології" в кількості 0,194 т., що підтверджується податковою накладною від 18.07.2019 року №2.

Таким чином, вбачається ймовірне порушення позивачем вимог п.п. 212.3.4. п.212.3. статті 212 ПК України, а саме здійснення реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку.

Відповідно до вимог п. 80.2. статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цією статтею.

Вказали, що в даному випадку такою підставою є п. п. 80.2.5. п. 80.2. статті 80 Податкового кодексу України, а саме наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами - лічильниками та/або рівномірами - лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

28.01.2020 року посадовими особами контролюючого органу здійснено виїзд на СФГ "ТЕРРА". Згідно з вимогами пункту 81.1 статті 81 ПК України голові СФГ "ТЕРРА" Муравель Г.Г. вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки, направлення на перевірку, а також пред'явлено службові посвідчення. Також, посадовими особами складено та вручено платнику запит про надання копій документів від 28.01.2020 року, в якому зазначено термін надання документів - до 14 год. 29.01.2020 року.

В вищезазначений термін документи надані не були, про що складено акт відмови у наданні документів від 29.01.2020 року № 67.

Разом з тим, 29.01.2020 року від позивача надійшов лист щодо недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки СФГ "ТЕРРА", про що складено Акт відмови платника податків у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки від 29.01.2019 року №68.

Враховуючи вищевикладене, просили в задоволенні адміністративного позову відмовити.

21.02.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що доводи та обставини викладені відповідачем у відзиві є необґрунтованими, а відтак просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 25.02.2020 року, у зв'язку із витребуванням додаткових доказів в судовому засіданні оголошено перерву до 11.03.2020 року.

10.03.2020 року на виконання ухвали суду від 25.02.2020 року відповідачем надано витребувані документи.

У судовому засіданні 11.03.2020 року представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву та просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань СФГ "Терра" зареєстроване як юридична особа 10.01.2003 року, .

24.01.2020 року заступником начальника ГУ ДПС у Вінницькій області з метою проведення перевірки з питань дотримання вимог ПК України та Законів України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв. тютюнових виробів та пального", "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Постанови Правління НБУ України "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України", та інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво, зберігання та обіг спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального в Україні, керуючись статтями 20,61,62, на підставі підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України та на виконання вимог пункту 82.3 статті 82 ПК України, виданий наказ № 414 Про проведення фактичної перевірки, яким наказано провести фактичну перевірку СФГ "Терра" () за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, с. Пирогів, вул. Садова, 56, з 28.01.2020 року, терміном 10 діб, за період з 01.05.2019 року.

28.01.2020 року, відповідно до наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 24.01.2020 року № 414 та направлень на перевірку від 28.01.2020 року № 186, 187 посадовими особами контролюючого органу здійснено виїзд на податкову адресу позивача. При цьому, голові СФГ "Терра" Муравель Г.Г. вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки, направлення на перевірку. Крім того, посадовими особами складено та вручено платнику запит про надання копій документів від 28.01.2020 року, в якому зазначено термін надання документів - до 14 год. 29.01.2020 року.

Листом від 29.01.2020 СФГ "Терра" повідомило відповідача про недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки на підставі наказу №414 від 24.01.2020, з огляду на порушення п. 81.1. ст. 81 ПК України.

29.01.2020 ГУ ДПС у Вінницькій області складено акт за №67 про відмову платника податків у наданні документів посадовим (службовим) особам контролюючого органу при проведені фактичної перевірки та акт за №68 про відмову від допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Не погоджуючись з Наказом про проведення фактичної перевірки від 24.01.2020 № 414, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, яка визначає права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5 цього пункту).

Зі змісту вказаної норми видно, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною підставою для прийняття керівником контролюючого органу наказу про проведення фактичної перевірки.

Функції контролюючих органів визначені статтею 19-1 ПК України; а згідно із підпунктами 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.19, 19-1.1.20 пункту 19-1.1 цієї статті контролюючі органи виконують такі функції, зокрема: здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Крім того, відповідно до приписів частини першої статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що останній видано на підставі підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України та на виконання вимог пункту 82.3 статті 82 ПК України, з метою проведення перевірки з питань дотримання вимог ПК України та Законів України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв. тютюнових виробів та пального", "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Постанови Правління НБУ України "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України", та інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво, зберігання та обіг спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального в Україні.

Пунктом 80.5 статті 80 ПК України встановлено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Пунктом 81.2 цієї статті встановлено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Відмова позивача у допуску посадових осіб контролюючого органу обґрунтована тим, що відповідачем не дотримано вимог підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, так як жодних документальних доказів на підтвердження наявності підстав для прийняття оскаржуваного наказу, а саме: документ який би підтверджував наявність інформації про порушення позивачем вимог законодавства, відповідачем надано не було. В наказі не зазначаються факти, які свідчать про порушення законодавства, не зазначено інформації, яка не підтверджує і не зазначено яким чином така інформація виявлена та яким чином таке порушення зафіксовано.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржуваний наказ містить визначені пунктом 81.1 статті 81 ПК України реквізити, зокрема: мету (проведення перевірки з питань дотримання вимог ПК України та Законів України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв. тютюнових виробів та пального"); підстави для проведення перевірки (75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи податкову накладну СФГ "Терра" від 18.07.2019 року №2, зі змісту якої судом встановлено здійснення позивачем реалізації бензину авіаційного AVGAS 100LL на адресу ТОВ "Українська льотна академія "Хімічні авіаційні технології" в кількості 0,194 т.

В той же час, на переконання суду, посилання представника позивача про помилковість складання такої податкової накладної, про що свідчить Розрахунок коригування кількості та вартості показників у податковій накладній №2 від 18.07.2019 року є безпідставним, оскільки реєстрація такого розрахунку відбулась 31.01.2020 року, тобто після прийняття оскаржуваного рішення та висновків контролюючого органу про можливість наявності порушення податкового законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, що зумовило останнього здійснити перевірку таких висновків, шляхом проведення фактичної перевірки.

Тобто, відповідач мав право на проведення фактичної перевірки СФГ "Терра" на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, а оскаржуваний наказ № 414 від 24.01.2020 відповідає вимогам ПК України, прийнятий з дотриманням визначеної законодавством процедури та за наявності передбачених ПК України підстав для її проведення.

Відтак, контролюючий орган у спірних правовідносинах діяв правомірно, у межах своїх повноважень та у визначений законодавством спосіб, а тому підстави для скасування оскаржуваного наказу відсутні.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій зокрема у постанові від 20 березня 2018 року у справі № 820/4766/17.

Що стосується посилань позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05 березня 2019 року у справі № 820/4893/18, суд вважає за необхідне зауважити, що така прийнята за інших фактичних обставин: наказ про проведення перевірки у вказаній справі прийнято на підставі підпунктів 80.2.2 та 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а не на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, як у даній справі, а відтак така правова позиція не може бути застосована до спірних правовідносин.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов'язання за цим положенням. Межі обов'язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Poland № 30210/96).

Крім того, у пункті 227 рішення у справі «Кудла проти Польщі» Суд вказав, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні доступність засобу юридичного захисту, здатного забезпечувати втілення в життя змісту конвенційних прав і свобод, незалежно від того, у якій формі вони закріплені в національному правовому порядку. Отже, дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов'язання за цим положенням. Межі обов'язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), пункт 95 та рішення у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява № 30210/96, пункт 157).

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відтак, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.

З урахуванням положень ст. 139 КАС України підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Селянське фермерське господарство "Терра" (вул.Садова, 56, с.Пирогів, Тиврівський район, Вінницька область, );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, ).

Рішення у повному обсязі виготовлене 16.03.2020 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович