Справа № 240/3891/20
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 березня 2020 року м. Житомир

справа № 240/3891/20

категорія 111020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду за адресою: м.Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, заяву Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" про забезпечення його позову до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування рішень, -

встановив:

Державне підприємство "Житомирський лікеро-горілчаний завод" звернулось до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення №1 від 28.02.2020 Офісу великих платників податків Державної податкової служби про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод";

- визнати протиправним та скасувати рішення №1 від 02.03.2020 Офісу великих платників податків Державної податкової служби про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод".

Одночасно із позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову від 17.03.2020 (за вх.№8072/20), у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення заступника начальника Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 02 березня 2020 року №1 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод".

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, 04.03.2020 ПАТ "Банк Восток" повідомив Державне підприємство "Житомирський лікеро-горілчаний завод" про отримання інкасового доручення №1976/28-10-10-27 від 02.03.2020 від стягувача - Офісу великих платників податків Державної податкової служби на суму 7123468,96 грн.

Згідно з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 у справі №240/2/20 вжито заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом зупинення дії рішення №1 керівника Офісу великих платників Державної податкової служби від 28.02.2020 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" .

Вказує, що 06.03.2020 на адресу позивача надійшов оригінал рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби №1 від 02.03.2020, у якому зазначено про стягнення готівки Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України. Проте у відповідача відсутні підстави для стягнення з позивача готівки у рахунок погашення податкового боргу в порядку визначеному п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України, оскільки у позивача немає податкового боргу з простроченням сплати 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати.

Зазначає, що стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків, здійснюється відповідно до Порядку стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1244. Відповідно до вказаного Порядку у рахунок погашення податкового боргу спрямовується готівка від продажу майна, що перебуває у податковій заставі та готівка, виявлена працівниками у касі платника податків, у тому числі у скриньці реєстратора розрахункових операцій та в інших місцях зберігання коштів, про що складається акт про вилучення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків.

Натомість, на думку позивача, відповідач неправомірно стягує кошти з позивача на підставі інкасових доручень про стягнення коштів з рахунків такого платника у банках, оформлених відповідно до рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби №1 від 02.03.2020 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків.

Позивач вказує, що неправомірне та негайне стягнення коштів з рахунків Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" у банках призводить до вилучення обігових коштів, є наслідком несплати запланованих податків та інших обов`язкових платежів, порушення строків розрахунків з постачальниками, неможливості вчасно отримати акцизні марки, комплектуючі та сировину, що вже призводить до систематичного простою виробництва та завданні збитків підприємству.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду, далі - КАС України) передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом частин 1, 4, 5, 6 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З урахування вказаного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно певної сторони у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Зупинення дії оскаржуваного рішення полягає в тому, що на час дії цього заходу забезпечення позову положення цього акта не застосовуються до правовідносин. Зупинений акт де-юре вважається не існуючим.

Із аналізу наведених норм випливає, що забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Разом з цим, варто зазначити, що розглядати заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність способу забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд зазначає, що позивачем до позовної заяви додана копія інкасового доручення №1976/28-10-10-27 від 02.03.2020 про погашення податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) згідно з рішенням Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 28.02.2020 №1 (дію якого вже зупинено відповідно до ухвали суду від 06.03.2020), однак копії інкасового доручення №2494/28-10-10-27 від 04.03.2020 про погашення податкового боргу з податку на додану вартість згідно з рішенням Офісу великих платників податків Державної податкової служби №1 від 02.03.2020 позивач, суду не надав.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами, застосований судом захід забезпечення позову має відповідати вимогам, на забезпечення яких він вживається.

У контексті наведеного суд зазначає, що Державним підприємством "Житомирський лікеро-горілчаний завод" доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам, до ухвалення судового рішення у адміністративній справі, без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду надано не було.

Задоволення вимог даної заяви, на думку суду, призведе до фактичного вирішення справи по суті позовних вимог, що є недопустимим.

Зважаючи на викладене, а також ураховуючи те, що висновки щодо очевидності ознак протиправності оскаржуваного рішення відповідача можуть бути зроблені лише на підставі дослідження поданих сторонами доказів під час судового розгляду конкретної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. У задоволенні заяви Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" про вжиття заходів забезпечення його позову до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування рішень, - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко