Справа № 540/2158/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2158/19
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Херсоні, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області від 13 вересня 2019 року № 986 "Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) для ведення особистого селянського господарства";

- зобов`язати Зеленопідську сільську раду територіальної громади Херсонської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель комунальної власності земельної ділянки, орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Зеленопідської сільської ради Каховського району Херсонської області, кадастровий номер :15:001:0002.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.07.2019 р. позивач звернувся до відповідача з клопотанням щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :15:001:0002. До клопотання додано: копію паспорту, копію реєстраційного номеру облікової картки платника податку, витяг з Публічної кадастрової карти України із схематичним (графічним) зображенням місця розташування бажаної земельної ділянки. 24.09.2019 р.позивач отримав рішення Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області XLIII сесії сільської ради VII скликання від 13.09.2019 р. № 986, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Зеленопідської сільської ради у межах земельної ділянки з кадастровим номером :15:001:0002, орієнтовною площею 2,0000 га. Позивач вважає відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою протиправною, оскільки відсутні конкретні мотиви, якими керувався відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення, оскільки позивачем виконано всі умови, визначені ч.6 ст.118 ЗК України, а тому відповідач повинен був надати дозвіл в порядку, передбаченому даною нормою закону.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області від 13.09.2019 р. № 986 "Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) для ведення особистого селянського господарства". Зобов`язано Зеленопідську сільську раду територіальної громади Херсонської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23.07.2019 р. № 07-23 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель комунальної власності земельної ділянки, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн.(сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.). Стягнуто з Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.).

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Доводами апеляційної скарги зазначено, що в рішенні суд не відобразив та не врахував позицію відповідача щодо застосування ст. 118 ч.7 абз.3, ч.10, ч. 11 ЗК України і не надав оцінки всім аргументам Зеленопідської сільської ради щодо підстав для відмови в задоволенні позову, які викладені у відзиві на позов. Апелянт вказує, що суд не застосував абз.3 ч.7 ст. 118 ЗК України, яким визначено наслідки нерозгляду органом місцевого самоврядування клопотання у місячний строк з моменту його рестрації та ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні. Хоча, на думку апелянта. відповідач у відзиві на позов досить детально зупинявся на висвітленні цієї норми закону з посиланням на постанови ВСУ від 29.08.2019 р. у справі № 420/5288/18, від 31.01.2018 у справі № 814/741/16, від 14.03.2018 у справі 304/3703/16. Апеляент вказує, що при ненаданні у місячний строк з дня реєстрації клопотання (з 26.07.2019р. до 26.08.2019р.) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої (на підставі абз.1 ч.7 ст. 118 ЗК України) відмови у його наданні ОСОБА_1 на підставі ст. 118 ч.7 абз.3 ЗК України має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу. Таким чином, на думку апелянта, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної лянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної лянки у власність». Законний інтерес особи полягає не в отриманні дозволу, а в отриманні земельної іілянки у власність. Відтак,на думку апелянта, в судовому порядку підлягає захисту саме право на отримання земельної ділянки у власність.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що вірним є висновок суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на бажану земельну ділянку для подальшого відведення її у власність для ведення особистого селянського господарства, а відповідач не має правового підгрунтя на відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою через призму статті 118 Земельного кодексу України. Також позивач вважає помилковими твердження апелянта, що відсутність дозволу останнього не перешкоджає особі здійснити землеустрій, оскільки, Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій» визначено орган місцевого самоврядування (відповідача) як суб`єкта землеустрою, який здійснює регулювання у сфері землеустрою, здійснює самоврядний контроль за здійсненням землеустрою, а землеустрій (проект землеустрою) включає (як перший етап) відповідне рішення органу місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою. Позивач зазначає, що оскаржуване рішення відповідача є актом індивідуальної дії, прийняте всупереч вимогам Земельного кодексу України, має негативний вплив на інтереси позивача, впливає на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача, у вигляді отримання дозволу на розробку проекту землеустрою (у подальшому, виділення земельної ділянки), які є та можуть бути предметом судового захисту, відповідно, мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, з огляду на зазначене, позивач важає вірними висновки суду першої інстанції стосовно того, що оскаржуваним рішенням порушено права позивача. Позивач вважає, що суд першої інстанції вірно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, доводи відповідача не заслуговують на увагу та не спростовують висновків суду першої інстанції, з огляду на їх необґрунтованість, а відтак, рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню. З огляду на зазначене, позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.07.2019 р. позивач звернувся до голови Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель комунальної власності земельної ділянки, орієнтовною площею 20000,000 м2 (2 га), для ведення особистого селянського господарства, орієнтовне місцезнаходження земельної ділянки - за межами населеного пункту на території Зеленопідської сільської ради Каховського району Херсонської області, бажана земельна ділянка знаходиться у межах земельної ділянки з кадастровим номером :15:001:0002.

Вказане клопотання направлено на адресу Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області 23.07.2019 засобами поштового зв`язку та отримано останнім 26.07.2019.

Рішенням Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області XLIII сесії сільської ради VII скликання від 13.09.2019 № 986 "Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) для ведення особистого селянського господарства" відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Зеленопідської сільської ради у межах земельної ділянки з кадастровим номером :15:001:0002 орієнтовною площею 2,0000 га.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області XLIII сесії сільської ради VII скликання від 13.09.2019 № 986 прийняте з порушенням норм Земельного кодексу України, та не може вважатися обґрунтованим, добросовісним і законним, оскільки належних мотивів та причин такої відмови у вказаному рішенні органу місцевого самоврядування не наведено, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність визнання його протиправним та скасування; зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно із п. б) ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч.7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

З матеріалів справи вбачається, що у Рішенні Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області XLIII сесії сільської ради VII скликання від 13 вересня 2019 року № 986 "Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) для ведення особистого селянського господарства" зазначено, що розглянувши клопотання гр. ОСОБА_1 за вих. № 07-23 від 23.07 2019 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність безоплатно для ведення особистого селянського господарства, беручи до уваги результати поіменного голосування депутатів сільської ради, керуючись пунктом 34 статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні , статтями 12, 33 Земельного кодексу України, сесія сільської ради вирішила відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Зеленопідської сільської ради у межах земельної ділянки з кадастровим номером :15:001:0002 орієнтовною площею 2,0000 га (а.с. 28).

Таким чином, вищезазначене рішення не містить жодної підстави для відмови у наданні такого дозволу передбаченого частиною сьомою статті 118 ЗК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вказане рішення прийнято з порушенням вимог статті 2 КАС України, а саме: без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без урахування принципу пропорційності та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим оспорюване рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З приводу зобов`язання судом першої інстанції відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, колегія суддів зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 та Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2018 року у справі № 804/1469/17.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.03.2020 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик