Справа № 240/10061/19
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10061/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

16 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2019 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.07.2019 №, яким до нього застосовано штраф за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обліку готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі у розмірі 754,80 грн., та №, яким до нього було застосовано штраф за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на суму 17000,00 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить, задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Разом з тим, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі надано оцінку матеріалам справи та доводам позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, Головним управлінням ДФС у Житомирській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового Кодексу України було видано наказ від 05.07.2019 №1226 "Про проведення фактичної перевірки" діяльності ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного наказу було видано направлення від 05.07.2019 №№1571, 1572 на проведення фактичної перевірки.

Перед проведенням перевірки посадовими особами ГУ ДФС в Житомирській області було здійснено контрольну розрахункову операцію за результатом якої їм було видано чек на повну суму покупки.

Після контрольної розрахункової операції особі, яка фактично проводила розрахункові операції, продавцю, а саме: ОСОБА_2 , були пред`явлені службові посвідчення, направлення на перевірку та вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки, про що ОСОБА_2 розписалась у направленнях.

Крім того, ОСОБА_2 при проведенні перевірки було надано посадовим особам контролюючого органу ліцензію на право фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами, реєстраційний № 18 термін дії якої з 02.08.2015 до 02.08.2016.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 16.07.2019, реєстраційний №0266/06/04/РРО/ НОМЕР_1 у якому зафіксовано наступні порушення:

встановлено факт продажу тютюнових виробів після закінченні терміну дії ліцензії, а саме: 19.09.2017 цигарки "Прима срібна червона" на суму 14,50 грн., 23.01.2018 цигарки " Прима срібна червона" на суму 333,50 грн., 18.06.2018 року цигарки " Прилуки класичні " на суму 29,40 грн., а всього було реалізовано цигарок на суму 377,40 гривень.

Вказаніі обставини підтверджуються наданими відповідачем копіями контрольних стрічок долучених до акту.

Також перевіркою встановлено порушення по веденню обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: не було надано накладні або будь-які інші документи на отримання вищевказаних цигарок. Здійснювавсь продаж тютюнових виробів, що не відображено по обліку.

Акт фактичної перевірки було отримано продавцем ОСОБА_2 , про що свідчить її підпис у графі "З актом перевірки ознайомлений, один примірник акту перевірки отримав".

На підставі вказаного акту та виявлених порушень, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 31.07.2019 № , яким відносно ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі у розмірі 754,80 грн., та № , яким застосовано штраф за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на суму 17000,00 грн.

Не погоджуючись з винесеними рішеннями відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що право пред`явлення службових посвідчень, направлення на перевірку та вручення копію наказу про проведення фактичної перевірки не застосовується виключно до суб`єкта господарювання або його представника, воно застосовується до особи, яка фактично здійснює розрахункові операції. При цьому на контролюючий орган не покладено обов`язку щодо перевірки перебування особи, яка здійснює розрахункові операції у трудових відносинах з суб`єктом господарювання відносно якого проводиться фактична перевірка.

Також, суд першої інстанції зазначив, що доводи позивача, що фактичну перевірку було здійснено відносно ФОП ОСОБА_2 , яка також здійснює підприємницьку діяльність в орендованому ним приміщенні суд першої інстанції не враховує, оскільки про протилежне свідчать копії як розрахункового документу наданого при проведенні контрольної розрахункової операції у якому вказано суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 , так і копія ліцензії про право роздрібною торгівлі тютюновими виробами, строк дії якої закінчився, так і копії контрольних стрічок за змістом яких вбачається, що саме ФОП ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами після закінчення терміну дії ліцензії.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що фактичну перевірки контролюючим органом було здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства, а про її проведення повідомлено особу, яка фактично здійснювала розрахункові операції, що ґрунтується на нормах ПК України.

Слід зазначити, що незгода позивача з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями зводиться виключно до того, що він незгоден із діями відповідача при проведенні перевірки. Водночас, будь яких доказів, які б спростовували виявлені при проведенні перевірки порушення суду надано не було. Крім того, факт виявлених при проведенні перевірки порушень документально підтверджено контролюючим органом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Регулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпних переліків податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, встановлено Податковим кодексом України.

Функції контролюючих органів визначені пунктом 19-1.1 статті 19-3 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-3 ПК України контролюючі органи здійснюють контроль за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Як передбачено п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений статтею 80 Податкового кодексу України, а саме: фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема і у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно з статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з п.80.7 ст.80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно з п.81.1 ст.81 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи посадові особи після здійснення закупівлі в рамках фактичної перевірки пред`явили увесь необхідних пакет документів особі, що фактично здійснює розрахункові операції. Тобто, посадові особи діяли в межах норм податкового законодавства, а доводи апелянта в частині не надання йому повідомлення про перевірку не знаходять свого підтвердження.

Також, згідно з п.86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).

Відповідно до п.86.5 ст. 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Також, як встановлено з матеріалів справи фактично товар відпускався особою ОСОБА_2 , однак як вірно зазначив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи - копії розрахункового документу наданого при проведенні контрольної розрахункової операції вказаний суб`єкт господарювання - ФОП ОСОБА_1 (а.с.31-33), так і копія ліцензії про право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, строк дії якої закінчився 02.08.2016 була надана на ФОП ОСОБА_1 (а.с.39), так і копії контрольних стрічок за змістом яких вбачається, що саме ФОП ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами після закінчення терміну дії ліцензі (а.с.43).

Крім того, доводи апелянта в частині, що ОСОБА_2 не є його продавцем не знаходять свого підтвердження, оскільки як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_2 здійснювала операції саме на касовому апараті позивача.

З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що позивача було належним чином повідомлено про проведення перевірки (відповідно норм податкового законодавства було повідомлено особу, яка здійснювала розрахункові операції за касовим апаратом ФОП ОСОБА_1 ), а тому доводи позивача в цій частині щодо неналежного повідомлення про перевірку не знаходять свого підтвердження.

Щодо доводів апелянта в частині посилання на судову практику Верховного Суду України та Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що в даних справах мали місце інші правовідносини, а тому ототожнювати дані спори неможливо.

В свою чергу, згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Інших доводів апеляційна скарга не містить, а тому колегія суддів приходить до висновку щодо відмови у її задоволенні та залишенні оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Ватаманюк Р.В. Полотнянко Ю.П.