Справа № 640/21080/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року м. Київ № 640/21080/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П., за участю секретаря судових засідань Мельник А.В. розглянувши у вікритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Головного управління ДПС у м. Києві

до Приватного підприємства «Офір»

про стягнення податкового боргу

за участю представників сторін:

від позивача: Крижевська Я.В.,

від відповідача : не прибув,

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 10 березня 2020 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз`яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у м. Києві (далі-позивач/ГУ ДФС у м. Києві) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Приватного підприємства «Офір» (далі- відповідач/ПП «Офір») про стягнення податкового боргу в розмірі 35 906 498,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до приписів Податкового кодексу України за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 35 906 498,58 грн. з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), що виник внаслідок несплати самостійно узгоджених сум податкового зобов`язання та нарахування контролюючим органом податкових зобов`язань (штрафних санкцій) згідно податкових повідомлень-рішень, а також нарахування у визначеному Податковим кодексом України пені.

Ухвалою суду від 18 грудня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, встановлено, що справа розглядатиметься в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2019 року через систематичну неявку позивача в судові засідання, позовна заява залишена без розгляду в порядку п. 4 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2019 року скасована, справа направлена для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року справа прийнята до провадження, призначено судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 25.02.2020 року суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивача про заміну позивача Головного управління ДФС у м. Києві на його правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, явку свого уповноваженого представника не забезпечив.

Відповідач відзиву на позов у встановлений судом строк не подав. Копія ухвали про відкриття провадження, а також ухвали про закриття підготовчого провадження, повістки про виклик до суду у судові засідання у адміністративній справі направлялися на адресу відповідача зазначену в позові, а також в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, проте вся кореспонденція була повернута до суду із позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Пунктом 1 частини 4 статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Таким чином, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про його права та обов`язки, зокрема про право надати відзив на позовну заяву або заяву про визнання позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Приватне підприємство «Офір» () перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДФС у м. Києві.

Станом на день звернення до суду заборгованість перед бюджетом зі сплати ПДВ в загальному розмірі становить 35 906 498,58 грн., що підтверджується розрахунками податкового боргу та інтегрованою карткою платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що спірна сума заборгованості платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями з податку на додану вартість виникла на підставі податкових повідомлень-рішень від № /0 від 31 березня 2008 року, № /1 від 13 червня 2008 року, № /2 від 01 вересня 2008 року, № /3 від 29 жовтня 2008 року, № /0 від 31 березня 2008 року, № /1 від 13 червня 2008 року, № /2 від 01 вересня 2008 року, № /3 від 29 жовтня 2008 року.

Згідно ДСС «Діловодство спеціалізованого суду» ПП «Офір» було оскаржено до суду податкові повідомлення-рішення від № /0 від 31 березня 2008 року, № /1 від 13 червня 2008 року, № /2 від 01 вересня 2008 року, № /3 від 29 жовтня 2008 року, № /0 від 31 березня 2008 року, № /1 від 13 червня 2008 року, № /2 від 01 вересня 2008 року, № /3 від 29 жовтня 2008 року (адміністративна справа №2а-283/09/2670).

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 30.04.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2013, у задоволенні позову відмовлено.

Вищий адміністративний суд України постановою від 09.04.2015 ухвалу суду апеляційної інстанції скасував, постанову суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову про скасування спірних податкових повідомлень-рішень та стягнення з Державного бюджету України на користь ПП бюджетної заборгованості з ПДВ змінив. Прийняв у цій частині нову постанову, якою скасував спірні повідомлення-рішення та постановив стягнути з Державного бюджету України на користь позивача бюджетну заборгованість з ПДВ у сумі 18241380грн. У решті постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.04.2013 залишив без змін.

Верховний Суд України постановою від 01.12.2015 заяву Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві задовольнив частково. Постанову Вищого адміністративного суду України від 09.04.2015 скасував, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 30.04.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2013 залишив в силі.

Судом встановлено, що позивач надсилав відповідачу податкові вимоги №2384 від 18.01.2007 на суму 2 401 532,11 грн. та від 06.12.2006 №13718 на суму 988 532,96 грн. рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою підприємства, яке було утримано уповноваженим представником підприємства, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Жодні документальні докази оскарження платником податків зазначеної податкової вимоги та вказаних податкових повідомлень-рішень у судовому порядку, скасування її у досудовому/судовому порядку сторони до суду не подали.

Відтак, оскільки в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач вважає цю суму податковим боргом та просить стягнути його у судовому порядку.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 19 Конституції України, Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (надалі - ПК України), у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом було сформовано та направлено ПП «Офір» податкові вимоги №2384 від 18.01.2007 на суму 2 401 532,11 грн. та від 06.12.2006 №13718 на суму 988 532,96 грн.

Вказані податкові вимоги надіслалися на адресу зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та були вручені уповноваженому представнику платника податків, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями рекомендованих поштових повідомлень.

Згідно п. 42.2. ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відтак, вказана податкова вимога, відповідно до статті 42 ПК України, вважається врученою відповідачу, проте, сума податкового боргу останнім сплачена не була.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як слідує із картки особового рахунку відповідача сплата зобов`язання відбулась не в повному обсязі. Так, позивач вказує, що станом на момент звернення до суду загальна сума боргу відповідача становить 35 906 498,58 грн.

Доказів сплати суми податкового зобов`язання до суду не надано, також не надано суду доказів оскарження вимоги та відповідних податкових повідомлень-рішень, тому спірна сума заборгованості вважається податковим боргом.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідач доказів погашення боргу у сумі 7 683 629,96 грн суду не надав, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства «Офір» (03148, м. Київ, вул. Петра Курінного, буд. 2-А, оф. 13, ) в дохід державного бюджету податкову заборгованість у розмірі 35 906 498 (тридцять п`ять мільйонів дев`ятсот шість тисяч чотириста дев`яносто вісім) гривень 58 копійок.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко