Справа № 200/968/20-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 р. Справа№200/968/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» до Головного управління Держпраці в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу № ДЦ981/545/НД/АВ/СП-ФС від 17.12.2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» (далі Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці в Донецькій області (далі - Відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу № ДЦ981/545/НД/АВ/СП-ФС від 17.12.2019 року.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначив, що вважає незаконним притягнення до відповідальності та накладення штрафу постановою № ДЦ981/545/НД/АВ/СП-ФС від 17.12.2019 року. ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» визнано банкрутом, підприємство перебуває в процесі банкрутства. На адресу позивача не надходило вимоги про надання документів. Окрім того, інспекторам праці забороняється розглядати ті питання, які є предметом розгляду в суді або щодо якого набрало законної сили рішення суду, перевіряти своєчасність, правильність і повноту виконання рішень суду. Ухвалою Господарського судуДонецької області від 20.12.2018 року затверджено план санації ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд», до вказаного плану санації був включений реєстр вимог кредиторів, серед яких, зокрема, містяться визнані вимоги першої черги з виплати заробітної плати.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

24 лютого 2020 року Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що оскаржувана постанова Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу, винесена у відношенні ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд», є законною та обґрунтованою, винесеною відповідно до чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Сторони у судове засідання не з`явилися, докази належного повідомлення знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач Публічне акціонерне товариство «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд», згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстроване за адресою: 87505, Донецька обл., м. Маріуполь, вул.. Якова Гугеля, б. 3. 03.05.2018 року порушено справу про банкрутство (санація) за судовим рішенням про проведення санації.

Рішення Господарського суду Донецької області про проведення санації боржника та призначення керуючого санацією №905/2265/17 від 11.04.2018 року.

Головним управлінням Держпраці у Донецькый області видано наказ № 1721 від 19.11.2019 р. «Про проведення інспекційного відвідування Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд», предметом якого зазначено додержання законодавства про працю в частині дотримання строків виплати заробітної плати, та видано направлення на проведення інспекційного відвідування № 1087/041/15-08 від 19.11.2019 р.

28.11.2019 р. посадовими особами Головного управління Держпраці у Донецькій області здійснено спробу проведення інспекційного відвідування позивача, за результатами якої складено акт № ДЦ981/545/НД/АВ від 28.11.2019 р. про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування із зазначенням обставин щодо ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, ненадання для ознайомлення завірених об`єктом відвідування копій книг реєстрів та документів, веденя яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію, відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, а саме, на ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» повідомило про недопущення інспекторів праці до проведення інспекційного відвідування з наступних підстав: 1) на підставі ухвали господарського суду Донецької області 18.10.2017 у справі № 905/2265/17 порушено провадження у справі про банкрутство; 2) ухвалою господарського суду Донецької області від 11.04.2018 відкрито процедуру санації; 3) 11 листопада 2019 року термін процедури санації скінчився, продовження не передбачено; 4) 20 листопада 2019 року комітетом кредиторів прийнято рішення про відкриття ліквідаційної процедури.

17.12.2019 р. постановою Головного управління Держпраці у Донецькій області № ДЦ981/545/НД/АВ/СП-ФС від 17.12.2019 на підставі абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України, накладено на позивача штраф у сумі 12519 грн.

Не погоджуючись з отриманою постановою про накладення штрафу позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Пунктом 7 вказаного Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з абзацами 1 та 3 пункту 1 Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань праці від 04 лютого 2016 року № 8, Головне управління Держпраці у Донецькій області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Підпунктом 15 пункту 4 вказаного Положення та підпунктом 15 пункту 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 року № 340, передбачено, що Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) зокрема за додержанням законодавства з охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення..

Згідно з ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі по тесту - КЗпП), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року (далі по тексту - Порядок № 295) (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Крім того, згідно з вимогами п.8 Порядку № 295, про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Згідно ч. 1 ст. 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 6 частини 2 вказаної статті встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (чинний на час виникнення спірних правовідносин), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Пунктом 2 вказаного порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанови Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ981/545/НД/АВ/СП-ФС від 17.12.2019 року, якою накладено на позивача штраф у сумі 12519 грн.

В даному випадку, вказаний штраф накладено на позивача за наслідком встановлення факту недопущення позивачем посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю та створення перешкод у її проведенні.

Отже, відповідно до наведених норм, однією з умов для настання відповідальності за порушення вимог законодавства про працю, передбаченої абз. 6 частини 2 статті 265 КЗпП України, є створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці при проведенні інспекційного відвідування, яке може виражатись в ненаданні інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, а також у перешкоді в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 Порядку № 295.

Створення перешкод передбачає активну поведінку посадової особи об`єкту відвідування, направлену на перешкоджання інспектору під час здійснення інспекційного відвідування у його проведенні, отриманні необхідної інформації, тобто у реалізації своїх повноважень, що є підставою для складання акту про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

До інших підстав для складання акту про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування законодавець відносить відсутність об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням, а також відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, тобто такий акт складається у випадку неможливості проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, не пов`язаного із створенням перешкод.

Водночас, саме по собі складання посадовими особами Держпраці акту про неможливість проведення інспекційного відвідування через ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, без виявлення ознак перешкоджання об`єктом відвідування проведенню інспекційного відвідування, не може вважатись достатньою самостійною підставою для притягнення до відповідальності за абз. 6 частини 2 статті 265 КЗпП України (за недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні).

Судом встановлено, що постановою Господарського суду Донецької області про визнання боржника банкрутом від 18.10.2017 р. у справі № 905/2265/17 порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд», призначено розпорядником майна арбітражного керуючого.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Частиною 3 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

Тобто, з моменту визнання боржника банкрутом припиняються повноваження його органів управління, а правами керівника банкрута наділяється ліквідатор (арбітражний керуючий) суб`єкт незалежної професійної діяльності.

Судом з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Харківський завод Гідропривід" перебуває в стані припинення за судовим рішенням про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно п. 18 Порядку № 295, у разі відсутності/ненадання документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення та/або надання документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Стосовно однієї з підстав для прийняття оскаржуваної постанови, а саме ненадання реєстрів та документів, суд зазначає, що застосування до позивача санкції можливо лише тоді, коли відповідна вимога про необхідність надання реєстрів та документів вручена своєчасно і особа має реальну можливість виконати таку вимогу.

Проте представником відповідача не надано доказів направлення позивачу вимоги про надання документів.

Також матеріали справи не містять належних доказів аудіо-, фото-, відеофіксації, які б підтверджували перешкоджання посадовим особам відповідача у здійсненні інспекційного відвідування позивача у спосіб не допуску до проведення інспекційного відвідування та ненадання ним до перевірки документів, що були витребувані вимогою.

Наданий до суду акт не містить інформації про осіб, що можуть підтвердити факт перешкоджання, ким було відмовлено у допуску до проведення інспекційного відвідування, чому вимогу про витребування документів не надіслано ліквідатору, інформація про якого та стан підприємства є відкритою та міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними доказами наявності підстав, передбачених абзацом 6 частини 2 статті 265 КЗпП України, для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ981/545/НД/АВ/СП-ФС від 17.12.2019 року, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір розподілити у відповідності до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» (87505, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Якова Гугеля, б. 3, ідентифікаційний код юридичної особи в ) до Головного управління Держпраці в Донецькій області (85302, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, б. 82, ідентифікаційний код юридичної особи в ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу № ДЦ981/545/НД/АВ/СП-ФС від 17.12.2019 року задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Донецькій області про накладення штрафу № ДЦ981/545/НД/АВ/СП-ФС від 17.12.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці в Донецькій області на користь Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 12 березня 2020 року.

Повний текст рішення суду виготовлений 17 березня 2020 року.

Суддя Є.В. Череповський