Справа № 620/2896/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2896/19 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Єгорова Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у перерахунку ОСОБА_1 пільгової пенсії з урахуванням всього періоду відпрацьованого страхового стажу відповідно до записів трудової книжки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області включити період з 03 січня 1991 року по 18 травня 1999 року на КП "Прибороремонт" (ЗАТ "Прибороремонт") до трудового стажу ОСОБА_1 та здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на відсутності підстав для врахування спірного періоду стажу та, відповідно для перерахунку пенсії.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрований у м. Корюківка Чернігівської області.

З 01 лютого 1985 року позивач був прийнятий на роботу водієм до Корюківської райсільгосптехніки, де йому 13 лютого 1985 року заповнили трудову книжку НОМЕР_1 , у якій робились записи про роботу на даному підприємстві, а також на інших підприємствах, на яких позивач у наступному працював.

У зв`язку з ліквідацією Корюківської райсільгосптехніки, 20 лютого 1986 року позивач був переведений водієм до Корюківського ремонтно-транспортного підприємства, де працював до 02 січня 1991 року та був звільнений в порядку переводу.

З 03 січня 1991 року позивач був прийнятий водієм із суміщенням професії слюсаря до колективного підприємства «Прибороремонт» згідно наказу № 50 від 02 січня 1991 року, яке, відповідно до запису у трудовій книжці, рішенням № 414 від 19 грудня 1995 року виконкому Чернігівської міської ради було реорганізовано в ЗAT «Прибороремонт».

Згідно наказу № 17 від 18 травня 1999 року позивач був звільнений з роботи на ЗAT «Прибороремонт» за власним бажанням та працював на інших підприємствах Корюківського району.

Позивач є громадянином, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 13.12.1993 Чернігівською ОДА, згідно якого позивач користується пільгами, встановленими Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач 10 вересня 2018 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про перерахунок йому пенсії відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням у страховий стажу періоду роботи на КП «Прибороремонт» з 03 січня 1991 року по 18 грудня 1995 року та в ЗАТ «Прибороремонт» з 19 грудня 1995 року по 18 травня 1999 року, до якої додав усі необхідні підтверджуючі документи.

Листом Головного УПФУ в Чернігівській області за вих. № 195 від 19.09.2019 позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії та у зарахуванні до страхового стажу періоду робота на КП «Прибороремонт» з 03 січня 1991 року по 18 грудня 1995 року та в ЗАТ «Прибороремонт» з 19 грудня 1995 року по 18 травня 1999 року, бо в наданій позивачем трудовій книжці на титульному листі трудової книжки не читається печатка підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що записами у трудовій книжці підтверджується стаж роботи позивача період з 03 січня 1991 року по 18 травня 1999 року на КП "Прибороремонт" (ЗАТ "Прибороремонт").

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

За змістом пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1; далі - Порядок № 22-1) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) <…>.

Згідно пунктів 1, 3 Прядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що громадяни за наявності визначених умов реалізують своє право на отримання пенсії шляхом подання заяви до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі, до якої долучають визначені законом документи, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком № 637.

Одним документів, що визначені у цьому Порядку № 637 є трудова книжна, яка в силу наведених вище вимог є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Інші документи (видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами) подаються для підтвердження стажу лише за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Як зазначає позивач та чого не заперечується відповідачем, позивачу було призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку як особі, постраждалій від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. Проте, при призначенні пенсії відповідачем не був врахований стаж позивача за період роботи з 03 січня 1991 року по 18 травня 1999 року на КП "Прибороремонт" (ЗАТ "Прибороремонт"), у зв`язку із чим позивач звернувся із відповідною заявою про перехованок пенсії, у задоволенні якої, однак, було відмовлено.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень останній не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Причиною спірної відмови відповідач вказує нечитання на титульному аркуші трудової книжки печатки підприємства, на якому вперше заповнювалася трудова книжна.

Водночас колегія суддів наголошує, що окремі недоліки реквізитів трудової книжки, що не пов`язані із записами про трудову діяльність, не можуть бути формальною підставою для відмови особі у реалізації її права на отримання пенсії у встановленому законом розмірі із врахуванням відповідного періоду трудового стажу.

Норма пункту 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 дійсно передбачає, що першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Водночас, на переконання колегії суддів, порушення цієї норми, зокрема нечіткість печатки на першому аркуші трудової книжки не є підставою для відмови у врахуванні при обчисленні пенсії належним чином заповнених у цій книжці періодів трудового стажу.

Таким чином, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про неправомірність неврахування спірного періоду трудового стажу позивача з формальних підстав нечіткості печатки на першому аркуші трудової книжки.

Доводи апеляційної скарги про помилковість посилання суду першої інстанції на отримання позивачем пільгової пенсії, колегія суддів відхиляє, позаяк, як зазначалося, позивачу пенсія була призначена на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, чого відповідач не спростував.

Відхиляються також посилання на непідтвердження позивачем спірного періоду стажу додатковими документами, позаяк ці обставини не були покладені в основу оскаржуваної відмови та вказані відповідачем вже в суді.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя І.В. Федотов