Справа № 420/692/19
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/692/19
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

суддів - Осіпова Ю.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкової заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС в Одеській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості: по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 612 грн. 89 коп. на рахунок - 5005, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м.Одесі/Київський р-н/14040000; по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку інших ніж заробітна плата у сумі 510 грн. на рахунок - 5005, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м.Одесі/Київський р-н/11010400; по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 11 935 243 грн. 30 коп. грн. на рахунок - 5005, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м.Одесі/Київський р-н/21080900.

Свої позовні вимоги ГУ ДФС в Одеській області обґрунтувало несплатою боргу у добровільному порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року позов задоволено. Стягнуто спірні кошти.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищенаведене рішення, як таке, що прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні даного позову.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 20.08.2014 року. З 25.01.2017 року діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинено.

22 квітня 2016 року за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області складено акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 19.08.2014 по 31.12.2015 дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове держане соціальне страхування, виконання вимог валютного законодавства за період з 19.08.2014 по 31.12.2015» №1332/1301- (а.с.25-46).

24 травня 2016 року на підставі вищевказаного акта було винесено податкові повідомлення-рішення:

- № (а.с.23), яким за порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ст.51, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ, наказу Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 року № 49 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ)» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами за штрафними (фінансовими) санкціями на 510,00 грн.;

- № (а.с.22), яким за порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 пп. 215.3.10 п.215.3 ст.213, п.216.9 ст.216 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок на загальну суму 501,81 грн., з яких 401,45 грн. - за податковими зобов`язаннями, 100,36 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення отримані ОСОБА_1 06.06.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.21).

Також, 09 вересня 2019 року на підставі вищевказаного акта було винесено податкові повідомлення-рішення:

- № (а.с.19), яким за порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 п.2.6. ст.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 застосовану суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) або пені за порушення законодавства про патентування, за порушення норм обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 11935242,30 грн.;

- № (а.с.20), яким за порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 п.1 ст.3 Закону України від 06.07.95 р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовану суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) або пені за порушення законодавства про патентування, за порушення норм обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 1,00 грн.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення отримані ОСОБА_1 13.09.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.18).

Як зазначено сторонами та встановлено судом з Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року у справі №815/5632/16, яка набрала законної сили 18 жовтня 2017 року, за позовною заявою ФОП ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 24.05.2016 року №, від 24.05.2016 року №, від 24.05.2016 року №, від 24.05.2016 року №, від 24.05.2016 року № та вимоги від 22.04.2016 року №Ф- та від 09.09.2016 року № та № - позов задоволений частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 24.05.2016 року №, від 24.05.2016 року №, від 24.05.2016 року № та вимогу від 22.04.2016 року №Ф-. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року по справі №815/5632/16 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі Головного управління ДФС в Одеській області задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.05.2016 року № скасовано та прийнято нову постанову суду, якою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі Головного управління ДФС в Одеській області від 24.05.2016 року № в частині збільшення ФОП ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 9629,69 грн. (дев`ять тисяч шістсот двадцять дев`ять грн. 69 коп.), що складається з 7703,75 грн. податкового зобов`язання та 1925,94 грн. штрафних фінансових санкцій. В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22 липня 2019 року касаційну скаргу ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 у справі 815/5632/16 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.05.2016 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 9 629,69 грн., в т.ч. за основним платежем у сумі 7 703,75 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 925,94 грн., а також від 24.05.2016 №. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 у справі 815/5632/16 залишено без змін.

Тобто, податкові повідомлення-рішення № та № від 24.05.2016 року, № та № від 09.09.2016 року, на підставі яких з відповідача стягується податковий борг - залишені в силі за наслідками судового розгляду, є чинними, а отже відсутні будь-які перешкоди для стягнення за ними податкового боргу.

Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відповідно до положень пп.14.1.175, п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно пп. 14.1.162, п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Приписами ст.129 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (п.п. 129.1.1); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (п.п. 129.1.2).

Відповідно до положень ст. 131 Податкового кодексу України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків. При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом. Суми пені зараховуються до бюджетів або державних цільових фондів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки.

Колегія суддів зазначає, що позивачем 02 липня 2016 року було винесено податкову вимогу форми «Ф» № 1122-17, яка отримана відповідачем 06 липня 2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.71).

Згідно п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Так, станом на дату прийняття рішення доказів скасування чи виконання вищевказаної вимоги до суду не надано.

Враховуючи, що вищевказана податкова вимога не відкликана, а тому вона є чинною.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на справу №815/4974/16, оскільки в її межах заборгованість, яку просила стягнути Державна податкова інспекція у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області зі ОСОБА_1 , виникла на підставі податкового повідомлення-рішення № від 27.10.2015 року, в той час як предметом розгляду даної справи №420/692/19 є заборгованість, яка виникла на підставі податкових повідомлень-рішень № та № від 24.05.2016 року, № та № від 09.09.2016 року.

Отже, наявний податковий борг ОСОБА_2 становить:

- 11 935 243,30 грн. (штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.11) та обліковою карткою відповідача (а.с.17);

- 612,89 грн. (акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.13) та обліковою карткою відповідача (а.с.15), з яких 401,45 грн. - податкові зобов`язання, 100,36 грн. - штрафна санкція, 111,08 грн. - пеня;

- 510,00 грн. (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.14) та обліковою карткою відповідача (а.с.16), з яких 510,00 грн. - штрафна санкція.

Крім того, наявність у ОСОБА_1 вищевказаної податкової заборгованості підтверджується також довідкою-розрахунком новоствореної заборгованості (а.с.12).

Згідно п. 87.11 ст.87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у рішеннях Верховного Суду від 06 березня 2020 року по справі № 819/418/15-а, від 05 березня 2020 року по справі № 804/8630/16.

Згідно частини першої ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Так судами 1-ї та 2-ї інстанцій встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 , податкову заборгованість не сплатила та не надала суду доказів скасування податкових повідомлень-рішень та доказів оскарження податкової вимоги ні в адміністративному, ні в судовому порядку. Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, судова колегія вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкової заборгованості - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Д.В. Запорожан

Судді: Ю.В. Осіпов

Т.М. Танасогло