Справа № 398/419/20
Суддя: Авраменко О. В.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/419/20
Провадження №: 2-а/398/34/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" березня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Колісниченка Андрія Вікторовича та Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №4 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області ДПП сержанта поліції Колісниченка А.В. про визнання протиправною та скасування постанови від 30 січня 2020 року серії ЕАК №2042087 про накладення адміністративного стягнення. Позов обґрунтовує тим, що 30 січня 2020 року постановою поліцейського його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Згідно з постановою позивач 30 січня 2020 року о 00 год. 18 хв. в м. Дніпро, площа Успенська, 15, керуючи автомобілем «SUBARU Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. п. «е» п. 8.7.3 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає дії відповідача незаконними, а постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки в той час, коли він виїхав на перехрестя, після проїзду якого його було зупинено відповідачем, на світлофорі, який регулює рух на зазначеному перехресті, увімкнувся зелений миготливий сигнал, який у відповідності до п. п. «в» п. 8.7.3. ПДР України дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Враховуючи викладене він продовжив рух через перехрестя, ширина якого становить 30 метрів. Жовтий сигнал світлофора ввімкнувся вже коли він виїхав з перехрестя. Крім того, на думку позивача, до матеріалів справи не долучено жодного доказу наявності адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 14 лютого 2020 року про відкриття провадження у справі залучено як співвідповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Позивача причини неявки суду не повідомив.

Відповідач поліцейський роти №4 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області ДПП сержант поліції Колісниченко А.В. відзив на позов не подав та причини неявки в судове засідання суду не повідомив.

Від представника відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - Марченка А.О. надійшов відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що оскаржувана постанова складена відповідно до вимог чинного законодавства України. Крім того, представник відповідача просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у раз неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

30 січня 2020 року поліцейським відносно позивача була складена постанова серії ЕАК №2042087 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яке полягало у тому, що ОСОБА_1 30.01.2020 року о 00 год. 18 хв. в м. Дніпро, площа Успенська, 15, керуючи автомобілем «SUBARU Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п. п. «е» п. 8.7.3 ПДР України. На позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Підпунктом «е» пункту 8.7.3. ПДР України, порушення якого поставлено у вину позивача, передбачено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП проїзд на заборонний сигнал світлофора тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В той же час позивач, обґрунтовуючи позов, заперечував проти того, що здійснив рух на червоний сигнал світлофору, зазначивши, що коли увімкнувся зелений миготливий сигнал, який у відповідності до п. п. «в» п. 8.7.3. ПДР України дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух, він продовжив рух через перехрестя, ширина якого становить 30 метрів, а жовтий сигнал світлофора ввімкнувся вже коли він виїхав з перехрестя та був зупинений відповідачем.

Згідно з п. 16.8 ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками,а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.

В той же час, обґрунтовуючи заперечення проти позову представник відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - Марченка А.О. посилався лише на норми права, які регламентують право поліцейського розглядати справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, порядок розгляду таких справи та право поліцейського наклади адміністративні стягнення. При цьому, до суду не було надано доказів, визначених ч. 1 ст. 251 КУпАП, на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідач поліцейський роти №4 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області ДПП сержант поліції Колісниченко А.В. взагалі не надав суду доказів і навіть змістовних пояснень на спростування доводів позивача щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваної постанови. Зокрема, суду не надані матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті оскаржуваної постанови та не вжив жодних заходів щодо спростування доводів позивача та не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд бере до уваги, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, а підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами та доказами матеріали справи не містять. На думку суду ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення позивачем.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі №201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року у справі №743/1128/17 та від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17.

Оскільки не доведена вина особи на яку накладено адміністративне стягнення, то в силу принципу «поза розумним сумнівом» відповідач не довів правомірності своїх дій та рішень.

Отже, суб`єктом владних повноважень не підтверджено факту вчинення позивачем правопорушення. Враховуючи, що обов`язок доказування в даній справі покладено саме на відповідачів, якими суду не надано встановлених законом доказів вини позивача у вчиненні правопорушення відповідачем, суд дійшов висновку щодо недоведеності відповідачами правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та відповідно відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки, відповідачами не доведено правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.

З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 77, 242 - 246, 250, 255, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Поліцейського роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Колісниченка Андрія Вікторовича (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2-А) та Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2-А) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2042087 від 30 січня 2020 року, винесену поліцейським роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Колісниченком Андрієм Вікторовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17 березня 2020 року.

Суддя О.В.Авраменко