Справа № 320/1484/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

16 березня 2020 року Справа № 320/1484/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Епель О.В., суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г. у м. Києві, перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рось-Будінвест» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рось-Будінвест» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Київській області від 17.12.2018 № 1027345/41685249 про відмову товариству з обмеженою відповідальністю "Рось-Будінвест" у реєстрації податкової накладної від 16.11.2018 № 4;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Київській області від 17.12.2018 № 1027347/41685249 про відмову товариству з обмеженою відповідальністю "Рось-Будінвест" у реєстрації податкової накладної від 16.11.2018 № 5;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Київській області від 17.12.2018№ 1027346/41685249 про відмову товариству з обмеженою відповідальністю "Рось-Будінвест" у реєстрації податкової накладної від 16.11.2018 № 6;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Київській області від 17.12.2018№ 1027343/41685249 про відмову товариству з обмеженою відповідальністю "Рось-Будінвест" у реєстрації податкової накладної від 26.11.2018 № 9;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 16.11.2018 № 4 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного отримання Державною фіскальною службою України, а саме 12.12.2018;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 16.11.2018 № 5 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного отримання Державною фіскальною службою України, а саме 12.12.2018;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 16.11.2018 № 6 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного отримання Державною фіскальною службою України, а саме 12.12.2018;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 26.11.2018 № 9 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного отримання Державною фіскальною службою України, а саме 12.12.2018;

- визнати дії комісії ГУ ДФС України про відмову в задоволенні прохання виключення ТОВ "Рось-Будінвест" з переліку ризикових суб`єктів господарювання неправомірними та зобов`язати Головного управління ДФС у Київській області прийняти рішення про виключення ТОВ "Рось-Будінвест" з переліку ризикових суб`єктів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року адміністративний позов було задоволено частково.

У липні 2019 року, не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області подало апеляційну скаргу, яку ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року було залишено без руху.

Далі, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року апеляційну скаргу було повернуто внаслідок не усунення її недоліків.

У січні 2020 року відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області повторно подало апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року в задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено, а апеляційну скаргу - залишено без руху через ненадання доказів сплати судового збору та пропуск строку на апеляційне оскарження і встановлено термін для усунення зазначених недоліків його апеляції.

Апелянтом було подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, яке ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року було задоволено та продовжено апелянту строк для усунення недоліків його апеляційної скарги на п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали суду.

Колегія суддів встановила, що копію ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги апелянтом отримано 05.03.2020, що вбачається з відмітки про отримання на супровідному листі.

Отже, останнім днем для усунення недоліків є 10.03.2020.

Від апелянта повторно надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків його апеляційної скарги з підстав, аналогічних тим, що були викладені в його першому клопотанні про продовження строку та розглянуті судом при постановленні вищевказаної ухвали.

Перевіривши зазначене клопотання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки апелянт вже звертався з аналогічним клопотанням і йому вже було продовжено строк на усунення недоліків його скарги. Повторне продовження даного строку призведе до затягування провадження у справі та порушення розумних строків вирішення питання про відкриття апеляційного провадження та/або повернення апеляційної скарги.

Таким чином, у даному випадку судова колегія не вбачає достатніх та необхідних правових підстав, визначених ст. 121 КАС України, для повторного продовження апелянту строку на усунення недоліків його апеляційної скарги.

Разом з тим, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005р. по справі "Смірнова проти України" зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Однак, станом на 16.03.2020 зазначені в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2020 недоліки апеляційної скарги не усунуті, а саме: не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції з наведенням відповідних поважних причин його пропуску.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

При цьому, колегія суддів зазначає, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

У свою чергу, статтею 44 КАС України регламентовано обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми, змісту і строку подання апеляційної скарги покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні для цього дії.

При цьому, поважними причинами пропуску процесуального строку звернення до суду визнаються лише ті, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, колегія суддів також враховує висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі "Лелас проти Хорватії", відповідно до яких, держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Крім того, у справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

У свою чергу, згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Таким чином, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

При цьому, обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, судом враховується, що апелянтом не було усунуто й інші недоліки, визначені в ухвалі від 10.02.2020, а саме - до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Таким чином, оскільки недоліки апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, зазначені в ухвалі про залишення її без руху, зокрема щодо звернення із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням поважних причин його пропуску, апелянтом у строк, встановлений судом, не усунуті, то колегія суддів приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 299, ч. 2 ст. 321, ст. 325, ст.ст. 328-331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рось-Будінвест» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач

Судді: