Справа № 420/7232/19
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7232/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: ОСОБА_1

Марочкін В.О. (представник за ордером)

відповідач: Лисий С.О. (представник за довіреністю)

третя особа не з`явилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, вул. Ак. Філатова, буд. 15, корп. «а»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі в поліції, внесення виправлення в трудову книжку, стягнення грошових виплат, відшкодування витрат на правничу допомогу, -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 11 березня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУНП в Одеській області), в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Одеській області № 2486 від 11.10.2019 р. про звільнення оперуповноваженого СКП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;

поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції за останньою визначеною посадою оперуповноваженого СКП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції;

внести виправлення до трудової книжки старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у зв`язку з поновленням на службі в поліції за останньою визначеною посадою оперуповноваженого СКП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області;

стягнути з ГУНП в Одеській області на користь старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 10000,00 грн.;

стягнути з ГУНП в Одеській області на користь старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 грошові кошти (виплати) відшкодування витрат на правову допомогу за умовами укладеної угоди про надання правничої допомоги від 06.11.2019 року з адвокатом Марочкіним В.О. у розмірі 2600 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ ГУНП в Одеській області № 2486 від 11.10.2019 р. про звільнення оперуповноваженого СКП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції є протиправним та таким, що порушує конституційне право позивача на працю. На думку позивача, зазначені в оскаржуваному наказі підстави для звільнення не встановлюють ні складу, ні події дисциплінарного правопорушення, а базуються на загальних правових нормах. У тексті зазначеного наказу відсутнє посилання на висновок службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Одеській області № 2013 від 16.08.2019р., не визначено які наслідки мало службове розслідування. Крім того, наказ прийнятий з порушенням ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12.03.2013р. Окрім того, позивач за датою 11.08.2019р. взагалі був звільнений від служби у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 03.01.2020 р. (вх. № 384/20), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що при звільненні позивача з посади оперуповноваженого СКП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області відповідач діяв у межах повноважень, на законних підставах та у спосіб, передбачений законодавством України. Як встановлено в ході судового розслідування, проведеного з дотриманням встановленого законодавством порядку, 11.08.2019р. о 17 год. 00 хв. позивач у стані алкогольного сп`яніння спав у службовому автомобілі, на якому їхав виконувати службові обов`язки за вказівкою ВП, в зв`язку з чим вчинив дисциплінарний проступок, що підриває довіру та авторитет органів поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним зі службою в поліції. У письмових поясненнях позивач, не посилаючись на лікарняний чи хворобу, зазначив, що 11.08.2019р. близько 13 год. 00 хв. проінструктований заступником начальника ВП та на службовому автомобілі поїхав доставляти особу до психіатричної лікарні, в дорозі вживав алкогольні напої (пиво). Позивач двічі відмовився пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння газоаналізатором «Драгер». При проведенні службового розслідування враховано пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, а також те, що позивач мав діюче дисциплінарне стягнення (догану), оголошену наказом ГУНП в Одеській області № 1127 від 21.05.2019р.

Ухвалою від 09.12.2019р. відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатись одноособово в порядку загального позовного провадження; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; призначено судове засідання по справі на 09.01.2020р.

Ухвалою суду від 09.01.2020р., яку занесено до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , відкладено розгляд справи на 28.01.2020р.

Ухвалою суду від 28.01.2020р. продовжено строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів; відкладено підготовче засідання по справі на 11.02.2020 р.

Ухвалою суду від 11.02.2020 р. підготовче провадження у справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28.02.2020 р.

Ухвалою суду від 28.02.2020 р., яка занесена до протоколу засідання, у судовому засіданні оголошено перерву до 11.03.2020р.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Третя особа до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення останнього повідомлялась належним чином та завчасно.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходив служу в органах внутрішніх справ з вересня 2010 року до листопада 2015 року; з листопада 2016 року позивач проходив службу в поліції на посаді оперуповноваженого СКП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, що згідно положень п.15 ч.1 ст.3 КАС України відноситься до поняття публічної служби, спори з відповідачем - ГУНП в Одеській області щодо її проходження, у тому числі й спори щодо прийняття, звільнення з неї, накладення дисциплінарних стягнень під час її проходження згідно п.2 ч.1 ст.19 КАС України віднесені до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

11.08.2019р. (вх. №12794) до ГУНП в Одеській області надійшов рапорт заступника начальника ВПН УКЗ ГУНП підполковника Корженка О.М. про те, що 11.08.2019р. мобільною групою УКЗ ГУНП спільно з інспектором ВІОС УКЗ ГУНП старшим лейтенантом поліції Корня І.В. було виявлено двох поліцейських з ознаками алкогольного сп`яніння.

Наказом ГУНП в Одеській області № 2013 від 16.08.2019р. призначено службове розслідування за вказаним фактом.

13.09.2019р. затверджено Висновок службового розслідування за фактом виявлення у стані алкогольного сп`яніння окремих працівників Ізмаїльського ВП ГУНП.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 2486 від 11.10.2018 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області", за порушення вимог п.2 ч.3 ст.1 розділу І Дисциплінарного Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VІІІ, пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, абз.6 п.2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС № 1179 від 09.11.2016р., п. 3.2 розділу 3 Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в Одеській області № 3705 від 29.10.2018р., на оперуповноваженого СКП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1439 о/с від 29.10.2019 р. оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 31.10.2019 р. за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про національну поліцію» від 02.07.2015р. № 580-VIII (далі - Закон України № 580-VIII).

Відповідно до ст. 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч. 1 ст.18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За п.6 ч.1 ст.77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Разом з тим, Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018р. №2337-VIII, визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно ст.11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07 березня 2019 року (справа №819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд зазначає, що вчинення позивачем дій, за які передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення що накладення певного виду стягнення.

Зокрема, питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Зі змісту пояснення ОСОБА_1 від 02.09.2019р. вбачається, що позивач з правами особи рядового і начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, передбаченими ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.2. п.3, п.4, п. 5 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України № 893 від 07.11.2018р. ознайомлений, що підтверджується особистим підписом останнього.

Згідно ч.1 ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Суд не бере до уваги твердження позивача щодо пропуску строків проведення службового розслідування та застосування дисциплінарного стягнення, оскільки службове розслідування призначено згідно наказу ГУНП в Одеській області № 2013 від 16.08.2019р., а Висновок службового розслідування за фактом виявлення у стані алкогольного сп`яніння окремих працівників Ізмаїльського ВП ГУНП затверджено 13.09.2019р., тобто вимоги ч.1 ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України відповідачем дотримано.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Висновок службового розслідування за фактом виявлення у стані алкогольного сп`яніння окремих працівників Ізмаїльського ВП ГУНП затверджено 13.09.2019р., дисциплінарне стягнення до позивача застосовано наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 2486 від 11.10.2018 р., тобто визначений ч. 1 ст. 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України строк дотримано.

Згідно ч.3 ст. 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Твердження позивача щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення в період тимчасової непрацездатності є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Так, зі змісту довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №33 від 29.07.2019р. вбачається, що позивач перебував на лікарняному у період з 29.07.2019р. по 12.08.2019р., а наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 2486 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області " датований 11.10.2018 р.

Судом відхиляються доводи позивача про те, що оскаржуваний наказ не містить ні склад, ні подію вчиненого працівником проступку, оскільки згідно п. 11 Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.12.2016р. № 1668/29798, накази про накладення дисциплінарних стягнень у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення зі служби в поліції реалізовуються шляхом видання наказів по особовому складу в установленому порядку.

Згідно з п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016 р., під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

За приписами п.п. 3, 4 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016 р., за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Судом встановлено, що наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 2486 від 11.10.2019 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області" прийнятий за наслідками службового розслідування за фактом виявлення у стані алкогольного сп`яніння окремих працівників Ізмаїльського ВП ГУНП, результати якого оформлено Висновком, що затверджений 13.09.2019р. (а.с. 48-54).

За змістом рапорту заступником начальника ВНП УКЗ ГУНП підполковником поліції Корженка О.М., під час спілкування з позивачем було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння.

Суд зазначає, що підставою для призначення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 слугувала інформація з приводу того, що 11.08.2019р. близько 11.08.2019р. близько 17 год. 00 хв. відповідно до наказу ГУНП в Одеській області №513 від 22.02.2017р. «Про створення постійно діючої мобільної групи з числа працівників ГУНП в Одеській області» заступником начальника ВНП УКЗ ГУНП підполковником поліції Корженко О.М. та інспектором ВІОС УКЗ ГУНП старшим лейтенантом поліції Корня І.В. , на узбіччі автошляху Рені-Одеса, на території Саратського району Одеської області (106 км) було виявлено службовий автомобіль ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За змістом доповідної записки начальника УКЗ ГУНП О.М. Перчик від 12.08.2019р, у вказаному автомобілі знаходились оперуповноважений СКР Ізмаїльського ВП ГУНП старший лейтенант ОСОБА_1 та старший оперуповноважений СКР Ізмаїльського ВП ГУНП майор поліції ОСОБА_7, які спали у службовому автомобілі та в останніх було помічено пляшки від пива «Балтика».

У ході спілкування з вищевказаними поліцейськими було виявлено явні ознака алкогольного сп`яніння (різкий запах з ротової порожнини, почервоніння очей, невиразна мова).

Для встановлення факту вживання алкоголю та ступеню алкогольного сп`яніння позивачеві було запропоновано пройти тест за допомогою прибору контролю тверезості «Драгер» або проїхати до медичного закладу для проведення медичного огляду з метою встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння. Позивач від проходження тесту відмовився.

Прибувши до медичного закладу Білгород-Дністровської лікарні, поліцейський від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння газоаналізатором «Драгер» також категорично відмовився. Однак у ході огляду працівниками медичного закладу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 констатовано стан алкогольного сп`яніння, на підтвердження чого надано відповідні висновки щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 4-5, 10-11).

Крім того, позивач, перебуваючи у Білгород-Дністровській лікарні, виявив бажання здати аналіз крові. За результатами токсикологічних досліджень №№1459, 1460 від 15.08.2019р. у старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 встановлено наявність етанолу в крові, який дорівнює 0,59 проміле (а.с. 15).

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статут Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарно статут Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейськими дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозиції щодо усунення вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Дисциплінарно статут Національної поліції України, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право, зокрема, надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.

Опитаний в рамках службового розслідування старший лейтенант поліції ОСОБА_6 пояснив, що 11.08.2019р. о 13 год. 00 хв. спільно з майором поліції ОСОБА_7 на службовому автомобілі ВАЗ 21074, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вирушили до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП з метою доставляння до Ізмаїльської психіатричної лікарні ОСОБА_8 , який попередньо звідти втік. Під час прямування до м. Одеси, службовий автомобіль вийшов з ладу. Здійснивши декілька зупинок з метою охолодити двигун, поліцейські вирішили придбати по одній пляшці пива «Балтика 9», які вжили та лягли спати у службовому автомобілі. Близько 17 год. 00 хв. працівниками УКЗ ГУНП виявлено поліцейських з ознаками алкогольного сп`яніння. Факт вживання алкоголю ОСОБА_6 підтвердив.

Твердження позивача, що 11.08.2019р. він не виконував службових обов`язків та не отримував відповідних доручень суперечать обставинам, зазначеним у його поясненнях, відібраних 02.09.2019р., в яких вказано, що 11.08.2019р. з Приморського ВП м. Одеси до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що було місцезнаходження гр. ОСОБА_8 , який втік з Ізмаїльської психіатричної лікарні та якого потрібно було доставити знову до зазначеної лікарні. Таким чином, близько 13 год. 00 хв. спільно з майором поліції ОСОБА_7 . були проінструктовані заступником начальника Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області і без табельної зброї на службовому автомобілі ВАЗ 21074, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вирушили до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП з метою доставляння до Ізмаїльської психіатричної лікарні ОСОБА_8 . При цьому позивач не посилався на тимчасову непрацездатність чи перебування на лікарняному.

За змістом пояснень інспектора ВІОС УКЗ ГУНП старшого лейтенанта поліції Корня І.В. , відібраних під час службового розслідування від 06.09.2019р., позивача спільно з майором поліції ОСОБА_7 було вирішено направити на виконання відповідного доручення, оскільки останні закріплені за лінією «Розшук», на службовому автомобілі ВАЗ 21074, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зазначених посадових осіб було належним чином проінструктовано.

При цьому у Висновку службового розслідування від 13.09.2019р. зазначено, що обставинами, які пом`якшують відповідальність старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 є усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку. Обставинами, що обтяжують відповідальність є вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, зазначено, що позивач мав діюче дисциплінарне стягнення - догану, оголошену наказом ГУНП в Одеській області № 1127 від 21.05.2019р.

Зі змісту службової характеристики позивача, наданої начальником Ізмаїльського відділу ВП ГУНП в Одеській області від 30.09.2019р. за час служби в органах Національної поліції та посаді, яку він обіймав, позивач зарекомендував себе посередньо. До поставлених завдань відносився не завжди відповідально, при вирішенні службових питань ініціативи не проявляв. Законодавчі і нормативні документи, які регламентують діяльність органів Національної поліції та служби знав, але не завжди умів виділити у роботі головне і спрямувати зусилля на виконання поставленого завдання.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 17.08.2019 р. по справі №806/2555/17 зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

У рішенні від 12.01.2012 р. по справі "Горовенки та Бугара проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 12 січня 2012 року у справі "Горовенки та Бугара проти України" (Заяви №№ 36146/05 та 42418/05) п. 38).

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020р. у справі №815/4478/16.

Наявність чи відсутність в діях поліцейського складу дисциплінарного проступку встановлюється за результатами проведеного службового розслідування, яким у даній справі, серед іншого, установлено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію»» від 23 грудня 2015 року №901-VIII до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Враховуючи, що на час виникнення спірних правовідносин набрав чинності Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції», норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», на позивача не поширюються, тому доводи позивача щодо порушення відповідачем ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України є безпідставними та судом до уваги не беруться.

Доводи позивача з приводу того, що його не ознайомлено з висновком службового розслідування до уваги судом не беруться, оскільки доказів звернення з відповідними вимогами до відповідача матеріали справи не містять.

Позивача було ознайомлено з його посадовими обов`язками, що підтверджується особистим підписом останнього у посадовій інструкції від 29.12.2017р.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини у їх сукупності, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем з дотриманням вимог законодавства, в зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.

При цьому суд зазначає, що наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1439 о/с від 29.10.2019 р., яким позивача звільнено зі служби в поліції з 31.10.2019 р. за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення) позивач не оскаржує.

Інші позовні вимоги щодо зобов`язання поновити на посаді, внесення виправлення до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними вимогами від попередніх, а тому задоволенню відповідно не підлягають.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позову, правові підстави для стягнення з відповідача судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, вул Ак. Філатова, буд. 15, корп. «а», код ЄДРПОУ 4010874), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі в поліції, внесення виправлення в трудову книжку, стягнення грошових виплат, відшкодування витрат на правничу допомогу, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.03.2020р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.