Справа № 200/1177/20-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 р. Справа№200/1177/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Купріян В.Ю. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до якого просив суд: визнати дії відповідача щодо незарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.09.1983 по 15.04.1984 та з 26.06.1984 по 03.08.1984 (навчання в СМПТУ №89); з 22.06.1987 по 16.08.1987 на шахті ім.Гагаріна ВО Артемвугілля; з 01.01.1990 по 28.02.1993 та з 15.04.1993 по 22.08.1994 у ВП «Шахта «Північна» ДП «Торецьквугілля»; з 14.05.2019 по 18.08.2019 на «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» протиправними; рішення начальника Торецького об`єднаного управління ПФУ №816 від 03.12.2019 р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах скасувати; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву №2758 від 25.11.2019 про приз начення пенсії та зарахувати до пільгового стажу роботи періоди: 01.09.1983 по 15.04.1984 та з 26.06.1984 по 03.08.1984 (навчання в СМПТУ №89); з 22.06.1987 по 16.08.1987 на шахті ім.Гагаріна ВО Артемвугілля; з 01.01.1990 по28.02.1993 та з 15.04.1993 по22.08.1994 УВП «Шахта «Північна» ДП «Торецьквугілля»; з 14.05.2019 по 18.08.2019 на «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля».

25.11.2019 року позивач звернувся до Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач) з заявою № 2758 про призначення пенсії за віком відповідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страху вання".

Рішенням начальника Торецького ОУПФУ №816 від 03.12.2019 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч.2 ст.114 Закону України "Про зага льнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідач дійшов висновку, що зага льний трудовий стаж позивача складає 21 рік 6 місяців 29 днів, а пільговий страховий стаж - 09 місяців 28 днів.

До пільгового стажу позивача не зараховані періоди:

- з 01.09.1983 по 15.04.1984 та з 26.06.1984 по 03.08.1984 навчання в середньому міському ПТУ №89, так як не виконані умови статті 38 Закону України "Про професійно-тех нічну освіту" - позивач не працював за набутою професією машиніста електровоза (підземного), а продовжив навчання у Дніпропетровському гірничому інституті ім.Артема з 01.09.1984 року по 12.06.1989 року;

- з 22.06.1987 по 16.08.1987 роботи на шахті ім.Гагаріна Виробничого об`єднання Артемвугілля (м. Горлівка) - запис у трудової книжці зроблено з порушенням п.2.4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників»№ 58 від 29.07.1993 року: відсутня дата наказу про прийом на роботу та не надані документи (підтверджуюча довідка) згідно п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової кни жки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 року за № 1231/13105;

- з 01.01.1990 по 28.02.1993 та з 15.04.1993 по 22.08.1994 у Відокремленому підрозділі «Шахта «Північна» ДП «Торецьквугілля» роботи на посаді помічника начальника дільниці підземного, так як не підтверджено атестацією робочих місць;

- з 14.05.2019 по 18.08.2019 роботи в ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля», так як за цей період не сплачені страхові внески.

Позивач не погодився з прийнятим відповідачем рішенням №816 від 03.12.2019 рокута вважає, що дії відповідача є протиправними.

Ухвалою від 12 лютого 2020 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 10 березня 2020 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

06 березня 2020 року представник відповідача надав засобами поштового зв`язку через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що 25.11.2019 року громадянин ОСОБА_1 звернувся до Торецького ОУПФУ Донецької області із заявою № 2758 щодо здійснення призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно ч. 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058- ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 816 від 03.12.2019 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до згідно ч. 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідної кількості пільгового та страхового стажу роботи.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

25.11.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 2758 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно ч. 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058- ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 816 від 03.12.2019 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно ч. 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідної кількості пільгового та страхового стажу роботи.

До пільгового стажу позивача не враховані періоди роботи з 01.09.1983 по 15.04.1984 та з 26.06.1984 по 03.08.1984 (навчання в СМПТУ №89); з 22.06.1987 по 16.08.1987 на шахті ім.Гагаріна ВО Артемвугілля; з 01.01.1990 по 28.02.1993 та з 15.04.1993 по 22.08.1994 у ВП «Шахта «Північна» ДП «Торецьквугілля»; з 14.05.2019 по 18.08.2019 на «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля».

Відповідач обґрунтовує неврахування зазначених періодів наступним.

Період навчання у ПТУ №89 з 01.09.1983 року по 15.04.1984 рік та з 26.06.1984 року по 03.08.1984 року невраховано через те, що після закінчення середнього навчального закладу ОСОБА_1 не працював за набутою професією - машиніст електровозу підземний, а продовжував навчання у Дніпропетровському гірничому інституті ім. Артема з 01.09.1984 року по 12.06.1989 року.

Період з 22.06.1987 року по 16.08.1987 року на шахті ім. Гагаріна Виробничого об`єднання «Артемвугілля» не зараховано до страхового стажу оскільки у цей період ОСОБА_1 продовжував навчання у Дніпропетровському гірничому інституті ім. Артема.

Не зараховано до пільгового стажу період роботи в якості помічника начальника дільниці підземного з 01.01.1990 року по 28.02.1993 року та з 15.04.1993 року по 22.08.1994 року на Відокремленому підрозділі «Шахта «Північна» ДП «Торецьквутілля», оскільки згідно наказу № 300 від 30.08.1994 року «Про затвердження переліку професій для виходу на пенсію на пільгових» по Шахті «Північна», посада помічник начальника дільниці підземний атестована та віднесена до Списку № 1 Розділу 1 підрозділу 1 пункту 10101006, а згідно довідки про підтвердження пільгового стажу роботи № 5-71/1441 від 30.05.2019 року, виданої ДП «Торецьквугілля» ОСОБА_1 у період з 01.01.1990 року по 28.02.1993 рік та з 15.04.1993 року по 22.08.1994 рік займав посаду помічника начальника дільниці підземного (1010100г/ менше 80% виходів).

Не зараховано до пільгового та страхового стажу період роботи в якості (учня) гірника підземного з 14.05.2019 року по 18.08.2019 рік на Відокремленому підрозділі «Шахта`Центральна» ДП «Торецьквугілля», оскільки, Згідно індивідуальних відомостей про застрахованх особу станом на 25.11.2019 року страхові внески ДП «Торецьквугілля» сплачені по 31.12.2018 рік.

Відомості щодо наявного страхового стажу підтверджуються трудовою книжкою НОМЕР_3 від 16 липня 1986 року.

Відтак спірний період з 01.09.1983 по 15.04.1984 та з 26.06.1984 по 03.08.1984 навчання в СМПТУ №89 підтверджено дипломом з відзнакою №455483 від 26.06.1986 року, виданим МПТУ №89 за спеціальністю «Машиніст електровозу (підземний)»,довідкою Торецького професійного ліцею від 14.01.2020 року № 7/01, довідками Державного підприємства «Торецьквугілля» № 5-71/54 від 10.01.2020 року, виписками з наказів №72к від 16.04.1984, №130к від 16.07.1984.

Спірний період роботи з 22.06.1987 по 16.08.1987 на шахті ім. Гагаріна ВО Артемвугілля підземним учнем електрслюсаря, підтверджується записами в трудовій книжці № 3 від 22.06.1986, внесеним на підставі наказу №34к, та № б/н, внесеним на підставі наказу №43к від 17.08.1987.

Спірний період з 01.01.1990 по 28.02.1993 та з 15.04.1993 по 22.08.1994 у ВП «Шахта «Північна» ДП «Торецьквугілля» помічником начальника дільниці, підтверджується записами в трудовій книжці № 1 від 21.07.1989, внесеним на підставі наказу №128к від 21.07.1989, № 2 від 01.03.1993, внесеним на підставі наказу №32к від 01.03.1993, №3 від 15.04.1993, внесеним на підставі наказу №57к від 15.04.1993, №4 від 22.08.1994, внесеним на підставі наказу №126к від 26.08.1994.

Спірний період роботи з 14.05.2019 по 18.08.2019 на «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею підтверджується записами в трудовій книжці № б/н від 14.05.2019, внесеним на підставі наказу №76 від 14.05.2019, № б/н від 01.03.1993, внесеним на підставі наказу №122 від 19.08.2019.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 2.3 п. 2 Інструкції про порядок ведення трудової книжки працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України №58 від 29.07.1993, передбачено порядок заповнення трудової книжки. Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо незарахування періоду навчання до пільгового стажу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про професійно - технічну освіту», професійна (професійно-технічна) освіта здійснюється у закладах професійної (професійно-технічної) освіти за денною, вечірньою (змінною), очно-заочною, дистанційною, екстернатною формами навчання, з відривом і без відриву від виробництва та за індивідуальними навчальними планами.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено довідками Державного підприємства «Торецьквугілля» № 5-71/54 від 10.01.2020 року, виписками з наказів №72к від 16.04.1984, №130к від 16.07.1984 позивач поєднував роботу з навчанням в СМПТУ №89 і на момент закінчення навчання продовжив працювати до 15.07.1984 року.

Враховуючи викладене суд вважає хибним посилання відповідача на застосування трьохмісячного стороку, визначеного ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», оскільки фактично позивач здійснював трудову діяльність під час навчання в СМПТУ №89.

Після закінчення навчання в СМПТУ № 89 позивач продовжив навчання у Дніпропетровському гірничому інституті ім. Артема з 01.09.1984 року по 12.06.1989 рік, що підтверджується Дипломом Серії НОМЕР_4 від 16.06.1989 року та записом у трудовій книжці. Крім того, підчас навчання у Дніпропетровському гірничому інституті ім. Артема позивач продовжував працювати підземним учнем гірника, підземним учнем електрослюсаря, дублером електрослюсаря, що підтверджується записами в трудовій книжці №1-3, записами від 16.08.1987, від 20.07.1987, від 20.08.1988.

Отже, твердження відповідача, що після закінчення навчання в ПТУ №89 позивач не розпочав працювати за набутою професією є хибними, оскільки позивач у цей період працював за спеціальностями, період роботи за якими також зараховується до пільгового стажу.

Суд також звератає увагу відповідача на той факт, що він застосовує до спірних правовідносин які виникли в період з 01.09.1983 по 15.04.1984 та з 26.06.1984 по 03.08.1984, норми Закону, який набув чинності 10.03.1998 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п/п. з п. 109 розділу VIII Постанови Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590, чинній на момент навчання позивача (далі - мовою оригіналу): «Кроме работы в качестве рабочего или служащего в общий стаж работы засчитывается также обучение в училищах и школах системы государственных трудовых резервов и системы профессионально-технического образования (в ремесленных, железнодорожных училищах, горнопромышленных школах и училищах, школах фабрично-заводского обучения, училищах механизации сельского хозяйства, технических училищах, профессионально-технических училищах и т. д.) и в других училищах, школах и на курсах по подготовке кадров, по повышению квалификации и по переквалификации».

Щодо не зараховання до пільгового стажу періоду проходження виробничої практики в якості підземного учня електрослюсаря з 22.06.1987 року по 16.08.1987 рік на шахті ім. Гагаріна Виробничого об`єднання Артемвугілля через ненадання позивачем відповідачу довідки, яка підтверджує, що цей період роботивідноситься до стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці,суд зазначає наступне.

Статтею 44 Закону №1058-ІУ передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону №1058-1У встановлено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у пій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів У ній^ затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

За приписами ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд звертає увагу, що саме відповідачу Законом надано право щодо отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб (у тому числі позивача, але не виключно), видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевірка обґрунтованості їх видачі, достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо.

Пункт 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення

(перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 № 22-1 передбачає, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови №637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача в якості помічника начальника дільниці підземного з 01.01.1990 року по 28.02.1993 рік та з 15.04.1993 року по 22.08.1994 рік на Відокремленому підрозділі «Шахта`Північна`ДП«Торецьквутілля» через непроведення атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

Згідно роз`яснення Міністерства соціального захисту населення Українита Міністерства праці України за №01-3/406-02-2 від 10.05.1994, під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Відтак, факт роботи позивача у спірний період на Відокремленому підрозділі «Шахта`Північна`ДП«Торецьквутілля» підтверджений належним чином та сторонами не оспорюється, спірним є питання щодо зарахування вказаного періоду до пільгового стажу позивача.

Згідно наказу № 300 від 30.08.1994 року «Про затвердження переліку професій для виходу на пенсію на пільгових» по Шахті «Північна» посада помічник начальника дільниці підземний атестована та віднесена до Списку № 1 Розділу 1 підрозділу 1 пункту 10101006.

Питання атестації робочих місць врегульовано Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженимПостановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (далі - Порядок №442).

Згідно п.п. 1, 2, 4 Порядку №442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (461-2016-п), Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці (1290-97-п), Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня (163-2001-п), Переліків робіт із особливо шкідливими і особливо важкими та шкідливими і важкими умовами праці, на яких встановлюється підвищена оплата праці, та інших нормативно-правових актів, відповідно до яких надаються пільги та компенсації працівникам за роботу із шкідливими умовами праці, покладається на Держпраці.

Згідно зі статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому вбачається, що працівник, який працює на посаді, віднесеній до відповідного Списку, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділений будь-якими повноваженнями або обов`язками, які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Тому, суд дійшов висновку, що відмовляючи працівнику в зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу, відповідач фактично покладає відповідальність за не проведення атестації робочих місць на підприємстві на позивача.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Великої палати Верховного суду, викладеною постанові від 19.02.2020 року по справі № 520/15025/16-а.

В означений постанові Верховний суд наголосив, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено протиправність дій відповідача щодо незарахування до пільгового стажу позивача в якості помічника начальника дільниці підземного періоду роботи з 01.01.1990 року по 28.02.1993 рік та з 15.04.1993 року по 22.08.1994 рік на Відокремленому підрозділі «Шахта`Північна`ДП«Торецьквутілля».

Щодо не зарахування до пільгового та страхового стажу періоду роботи позивача в якості учня гірника підземного з 14.05.2019 року по 18.08.2019 рік на Відокремленому підрозділі «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» через несплату останнім страхових внесків, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

Несвоєчасне виконання ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» обов`язку по своєчасній сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України фактично позбавило позивача соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії позивачу за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на призначення йому пенсії.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про неефективність обраного позивачем способу захисту та відновлення своїх прав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про ефективність обраного позивачем способу захисту своїх порушених прав.

Враховуючи викладене, адміністративний позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22, ) щодо незарахування до пільгового стажу періодів роботиОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) з 01.09.1983 по 15.04.1984 та з 26.06.1984 по 03.08.1984 (навчання в СМПТУ №89); з 22.06.1987 по 16.08.1987 на шахті ім.Гагаріна ВО Артемвугілля; з 01.01.1990 по 28.02.1993 та з 15.04.1993 по 22.08.1994 у ВП «Шахта «Північна» ДП «Торецьквугілля»; з 14.05.2019 по 18.08.2019 на «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» протиправними.

Рішення начальника Торецького об`єднаного управління ПФУ №816 від 03.12.2019 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах скасувати.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22, )повторно розглянути заявуОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) №2758 від 25.11.2019 про приз начення пенсії та зарахувати до пільгового стажу роботи періоди: 01.09.1983 по 15.04.1984 та з 26.06.1984 по 03.08.1984 (навчання в СМПТУ №89); з 22.06.1987 по 16.08.1987 на шахті ім.Гагаріна ВО Артемвугілля; з 01.01.1990 по28.02.1993 та з 15.04.1993 по22.08.1994 УВП «Шахта «Північна» ДП «Торецьквугілля»; з 14.05.2019 по 18.08.2019 на «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 16 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко