Справа № 569/5411/16-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 569/5411/16-а пров. № 857/Н-18/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Шевчук С.М., Хобор Р.Б.

з участю секретаря судового засідання: Ігнатищ Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року у справі за апеляційною скаргою Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 рок ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі ), в якому просив: визнати протиправними дії щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 90% від суми заробітної плати відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції станом на час призначення пенсії), без обмеження максимального розміру пенсії, на підставі довідки прокуратури Рівненської області № 18-278 вих.-16 від 07.04.2016, починаючи з 01.12.2015 та зобов`язання провести йому перерахунок призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії) з розрахунку 90% від суми заробітної плати згідно довідки прокуратури Рівненської області №18-278 вих.-16 від 07.04.2016, починаючи з 01.12.2015, без обмеження її максимального розміру та провести відповідні виплати недоотриманої пенсії.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 27.05.2016 адміністративний позов задоволено частково.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 27.05.2016 скасовано та прийнято нову, якою відмовлено в задоволенні позову.

08.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016за виключними обставинами.

Вказану заяву обґрунтовує тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, вважає, що вказане рішення є доказом того, що підтверджує наявність виключних обставин в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 361 КАС України.

Крім того, заявник подав клопотання про зупинення провадження у даній справі у зв`язку з переглядом аналогічної справи № 808/1628/18 (за виключними обставинами) Великою Палатою Верховноого Суду, до розгляду заяви.

Колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні даної заяви, з огляду на таке.

Згідно з п.5, 9 ч.2 ст.236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду-до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції або розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі - до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі.

В той же час ЄДРСР не містить відомостей про прийняття до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №828/1628/18. В останньому лише наявна ухвала Верховного Суду від 20.02.2020 про передачу вищезазначеної справи на розгляд Великою Палатою Верховного Суду, однак вказана обставина не є підставою для зупинення провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заявника та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 10.09.2002 позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст.501 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991, в розмірі 80% від розміру середньомісячної заробітної плати.

14.04.2016 позивач звернувся до УПФУ із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії на підставі довідки від 07.04.2016, виданої прокуратурою Рівненської області.

Листом №255/10 від 19.04.2016, позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015, оскільки з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, в тому числі, Законом України «Про прокуратуру».

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ст.501 Закону України «Про прокуратуру» передбачалося обчислення (перерахунок) пенсій за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Такі висновки суд першої інстанції обґрунтовував, також рішеннями Конституційного Суду України з питань, пов`язаних з реалізацією права на соціальний захист, додатковими гарантіями соціального захисту певних категорій громадян України з боку держави, правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 17.12.2013 по справі №21-348а13, де суд дійшов правового висновку, що внесені Законом №3668-VI зміни до ст.501 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч.13, 18 ст.501 Закону України «Про прокуратуру».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, Житомирський апеляційний адміністративний суд, вказав, що на час звернення позивача до пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії (04.03.2016) частини тринадцята та вісімнадцята статті 501 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність. Згідно ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних правовідносин), умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був гарантований ст.501 Закону України «Про прокуратуру» при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України. Однак, на час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято. Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про неправомірність дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши викладені у заяві доводи, суд апеляційної інстанції вважає, що вказана заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за виключними обставинами.

Частиною п`ятою статті 361 КАС України визначені підстави перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами, зокрема, у разі встановлення Конституційним Судом України неконституційності (конституційності) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане, встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення та у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Відповідно до ч.6 ст.361 КАС України, при перегляді судового рішення за виключними обставинами, суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Аналізуючи наведені вище положення КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що встановлення Конституційним Судом України неконституційності окремого положення закону, застосованого при вирішенні справи, надає лише право на перегляд такого судового рішення за виключними обставинами, а не є беззаперечною обставиною, за наявності якої суд зобов`язаний ухвалити судове рішення на користь особи, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Частиною четвертою статті 368 КАС України передбачено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може : 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини в цій справі виникли з 14.04.2016 дати звернення позивача до пенсійного органу із заявою про проведення перерахунку призначеної, як працівнику прокуратури, пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, на підставі довідки прокуратури Рівненської області № 18-278-вих-16 від 07.04.2016.

На момент виникнення спірних правовідносин положення ст.501 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність, крім частин 3, 4, 6 та 11, проте ці частини не стосуються питання щодо проведення перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури, у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Положення ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 (в редакції Закону №76-VІІІ від 28.12.2014), на час виникнення спірних правовідносин також не передбачали проведення перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури, у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 по справі №7-р(ІІ)/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 по справі №7-р(ІІ)/2019 встановлено, що ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 зі змінами, яка визнана неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 по справі №7-р(ІІ)/2019 встановлений порядок виконання цього рішення : «ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 зі змінами, не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення; - ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014підлягає застосуванню в первинній редакції : « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Таким чином, положення ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, які передбачають умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, застосовуються з 13.12.2019 та не поширюють свою дію на правовідносин, які виникли до 12.12.2019 включно.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що станом на момент звернення заявника 14.04.2016, момент звернення заявника до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, так і на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, ні Закон України «Про прокуратуру» 1991 року (в редакції чинній з 01.01.2015 до 15.07.2015), ні Закон України «Про прокуратуру» 2014 року не встановлювали конкретних умов для проведення перерахунку пенсії, а лише декларували можливість перерахунку пенсії на умовах та в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проте, з часу надання Кабінету Міністрів України повноважень визначати умови та порядок проведення перерахунку пенсії за вислугу років призначених, як за Законом України «Про прокуратуру» 1991 року, так і за Законом України «Про прокуратуру» 2014 року, Кабінет Міністрів України не приймав нормативно-правового акту, щодо визначення умов та порядку перерахунку пенсій призначених за цими Законами.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що перерахунок пенсії на підставі норми закону, яка втратила чинність з 15.07.2015 (ч.18 ст.501 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991) є порушенням положень статті 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії та яка зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, положення ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 в первинній редакції, яка зазнала змін до набрання чинності законом, підлягають застосуванню з дня втрати чинності редакції цієї норми, яка визнана неконституційною, тобто з 13.12.2019.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, зокрема ст.86 та Перехідні положення не містять норм, якими безпосередньо були б врегульовані умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури, пенсія яким призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991.

Однак, ч.14 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 встановлено, що за пенсіонерами і членами їхніх сімей зберігаються пільги і гарантії соціального захисту, передбачені цим Законом та іншими законодавчими актами. Оскільки, поняття соціального захисту включає в себе систему суспільно-економічних заходів, спрямованих на матеріальне забезпечення населення від соціальних ризиків (хвороба, інвалідність, старість, втрата годувальника, безробіття, нещасний випадок на виробництві тощо), суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що право заявника, в цій справі, на перерахунок пенсії, відповідно до ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 по справі №7-р(ІІ)/2019, відновлено з 13.12.2019.

Щодо періоду часу, в який Верховна Рада України надала повноваження Кабінету Міністрів України визначати умови та порядок перерахунку пенсії, яке визнано неконституційним, та в якій Кабінет Міністрів України не прийняв жодного нормативно-правового акту з цього питання, колегія суддів зазначає, що питання перерахунку пенсії за цей час має вирішуватись законодавчим органом державної влади, оскільки згідно положень Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення (п.6 ч.1 ст.92).

Згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 13.12.2019 по справі №7-р(ІІ)/2019, положення Закону порушує конституційні засади поділу державної влади в Україні на законодавчу, виконавчу і судову, призводить до порушення регулювання основ соціального захисту прокурорів, оскільки за його змістом регулювання порядку перерахунку призначеної пенсії працівникам прокуратури має здійснюватися актом Кабінету Міністрів України, а не законом України.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статті 6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтю 6 Конвенції.

Згідно ч.4 ст.368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може : 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З урахуванням викладеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016.

Керуючись ст.ст. 229, 321, 325, 328, 329, 361, 363, 368, 369 КАС України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року по справі №569/5411/16-а відмовити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року по справі №569/5411/16-а залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. М. Шевчук
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 17.03.2020.