Справа № 826/7773/18
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 березня 2020 року м. Київ № 826/7773/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючої судді Клочкової Н.В., суддів Пащенка К.С., Скочок С.О., при секретарі судового засідання Бєсєді А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

представник позивача та відповідача не прибув, про причини неприбуття суд не повідомляли

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 (надалі - заявник), адреса: АДРЕСА_1 про перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2018 року за виключними обставинами у адміністративній справі за її позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, в якій заявник просить суд

- задовольнити заяву про перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2018 року у зв`язку з виключними обставинами (встановленням Конституційним Судом України неконституційності положень пункту 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру»), скасувати його та ухвалити нове рішення, яким:

- визнати протиправною відмову відповідача в перерахунку пенсії позивача за вислугу років;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, в редакції від 15 січня 2011 року, яка діяла на час виходу позивача на пенсію, згідно з наданою довідкою Генеральної прокуратури України про заробітну плату №18-219зп від 21 березня 2018 року без обмеження її граничного розміру, з 01 жовтня 2017 року у встановленому при призначенні пенсії відсотковому розмірі від місячного заробітку, без обмеження максимального розміру пенсії.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2018 року відмовлено у задоволенні її позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмови у перерахунку пенсії за вислугу років та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 15 січня 2011 року, яка діяла на час її призначення, згідно з наданою довідкою Генеральної прокуратури України про заробітну плату від 21 березня 2018 року №18-219зп без обмеження її граничного розміру, з 01 жовтня 2017 року, у встановленому при призначенні пенсії відсотковому розмірі від місячного заробітку, без обмеження максимального її розміру.

Відмова у задоволенні позову, як вказано у заяві, була вмотивована тим, що згідно з частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Кабінетом Міністрів України зазначені умови і порядок не визначено, правові підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури відсутні.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2018 року залишено без змін.

При цьому, заявник послалась на те, що у постанові суду від 20 листопада 2018 року зазначено, що положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII, якими частину 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ та частину 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII викладено в новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України.

Проте, рішенням Другого сенату Конституційного Суду України №7-р(ІІ)/2019 від 13 грудня 2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України.

Тобто, за твердженнями заявника, визнання неконституційною цієї норми Закону та втрата нею чинності є виключною обставиною, що дозволяє переглянути рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В судове засідання заявник не з`явилась, хоча і була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду її заяви, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в судове засідання не з`явився, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини 2 статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. В суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Враховуючи положення частини 2 статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю заявника та представника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Розглянувши подану заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для її розгляду та вирішення, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просила суд визнати протиправною відмову в перерахунку пенсії за вислугу років та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, в редакції від 15 січня 2011 року, яка діяла на час виходу ОСОБА_1 на пенсію, згідно з наданою довідкою Генеральної прокуратури України про заробітну плату №18-219зп від 21 березня 2018 року, у встановленому при призначенні пенсії відсотковому розмірі від місячного заробітку, без обмеження максимального її розміру (Т.1, арк. 4-12).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2018 року, яке залишено без змін на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року, у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що на час прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 09 грудня 2015 року № 1013, з прийняттям якої позивач пов`язує виникнення в неї права на перерахунок пенсії, а також на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність. При цьому, положень, які б закріплювали можливість перерахунку позивачу пенсії, у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013, не містить. На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було, тому суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність. Крім того, суд врахував, що положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII, якими частина 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII, та частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII викладено у новій редакції, не було визнано неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011року №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (Т.1, арк. 49-52, 81-85).

Надаючи правову оцінку доводам, викладеним у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно зі статтею 97 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку. Суд може вимагати від відповідних органів письмове підтвердження виконання рішення, додержання висновку.

Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за виключними обставинами та однією з підстав такого перегляду є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Таким чином, суд зазначає, що встановлення Конституційним Судом України неконституційності окремого положення закону, застосованого судом при вирішенні справи, надає лише право на перегляд такого судового рішення за виключними обставинами, а не є беззаперечною обставиною за наявності якої суд зобов`язаний ухвалити судове рішення на користь особи, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Спірні правовідносини в цій справі виникли з 02 квітня 2018 року - дати звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про проведення перерахунку призначеної, як працівнику прокуратури, пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорських працівників, на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 21 березня 2018 року № 18-219зп про склад заробітної плати.

На час, виникнення спірних правовідносин положення статті 50-1 Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року втратили чинність, окрім частин 3, 4, 6 та 11, проте ці частини не стосуються питання щодо проведення перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури, у зв`язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14 жовтня 2014 року (в редакції Закону України № 76-VІІІ від 28 грудня 2014 року), на час виникнення спірних правовідносин, також не передбачали проведення перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури, у зв`язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019 встановлено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 встановлений порядок виконання цього рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Таким чином, положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, які передбачають умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, застосовуються з 13 грудня 2019 року, та не поширюють свою дію на правовідносин, які виникли до 12 грудня 2019 року включно.

При цьому, за висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 листопада 2018 року у справі № 755/4893/18 (755/18431/15-а), скасування чи зміна нормативного акту, на якому ґрунтувалось судове рішення, може вважатись підставою для перегляду судових рішень за виключними обставинами лише за умови, якщо в акті, яким скасовано чи змінено попередній, зазначено про надання йому зворотної сили.

Відповідно до резолютивної частини рішення Конституційного Суду № 7-р(ІІ)/2019 від 13 грудня 2019 року положення втрачають чинність з дня ухвалення Судом цього рішення, тобто з 13 грудня 2019 року, відтак таке рішення Конституційного Суду України не може бути підставою для перегляду судового рішення, прийнятого 27 липня 2018 року, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленій у постановах від 15 травня 2019 року у справі № 640/20317/16-а та від 05 лютого 2019 року у справі № 333/5015/15-а.

В свою чергу, суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, за відсутності з 01 січня 2015 року умов та порядку для проведення перерахунку пенсії призначеної за Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року та втрату чинності статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року (в частині, якою Кабінету Міністрів України було надано повноваження визначати умови та порядок проведення перерахунку пенсій призначених за цим законом), суд вважає правильним висновок, викладений у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2018 року про правомірність дій пенсійного органу та прийнятого ним рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

Також суд звертає увагу на те, що як станом на час звернення позивача до управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, так і на час розгляду справи судом, ні Закон України «Про прокуратуру» 1991 року (в редакції чинній з 01 січня 2015 року до 15 липня 2015 року), ні Закон України «Про прокуратуру» 2014 року не встановлювали конкретних умов для проведення перерахунку пенсії, а лише декларували можливість перерахунку пенсії на умовах та в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проте, з часу надання Кабінету Міністрів України повноважень визначати умови та порядок проведення перерахунку пенсії за вислугу років призначених, як за Законом України «Про прокуратуру» 1991 року, так і за Законом України «Про прокуратуру» 2014 року, Кабінет Міністрів України не приймав нормативно-правового акту щодо визначення умов та порядку перерахунку пенсій призначених за цими Законами.

При цьому, суд зазначає, що перерахунок пенсії на підставі норми закону, яка втратила чинність з 15 липня 2015 року (частина 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року) є порушенням приписів статті 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії та яка зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII в первинній редакції, яка зазнала змін до набрання чинності законом, підлягають застосуванню з дня втрати чинності редакції цієї норми, яка визнана неконституційною, тобто з 13 грудня 2019 року.

Суд враховує, що позовні вимоги, серед іншого, були обґрунтовані наявністю права на перерахунок пенсії саме з посиланням на приписи статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року.

Наявність в період з 01 січня 2015 року по 12 грудня 2019 року задекларованого права на перерахунок пенсії працівника прокуратури, за відсутності при цьому чітких приписів, якими встановлені умови та порядок проведення такого перерахунку, враховуючи встановлення в Рішенні Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 порядку виконання цього рішення, дають підстави суду для висновку, що в цій справі посилання Окружного адміністративного суду міста Києва в рішенні від 27 липня 2018 року на частину 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII не вплинуло на правильність вирішення спору.

Додатково суд зазначає, що Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, зокрема стаття 86 та Перехідні положення не містять норм, якими безпосередньо були б врегульовані умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури, пенсія яким призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року.

Але частиною 14 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII встановлено, що за пенсіонерами і членами їхніх сімей зберігаються пільги і гарантії соціального захисту, передбачені цим Законом та іншими законодавчими актами.

Оскільки поняття соціального захисту включає в себе систему суспільно-економічних заходів, спрямованих на матеріальне забезпечення населення від соціальних ризиків (хвороба, інвалідність, старість, втрата годувальника, безробіття, нещасний випадок на виробництві тощо), суд вважає за необхідне зазначити, що право заявника, в цій справі на перерахунок пенсії відповідно до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019, відновлено з 13 грудня 2019 року.

Щодо періоду часу, в який Верховна Рада України надала Кабінету Міністрів України повноваження визначати умови та порядок перерахунку пенсії, що визнано неконституційним, та в якій Кабінет Міністрів України не прийняв жодного нормативно-правового акту з цього питання, - суд зазначає, що питання перерахунку пенсії за цей час має вирішуватись законодавчим органом державної влади, оскільки за приписами Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення (пункт 6 частина 1 статті 92 Конституції України).

За висновком Конституційного Суду України, викладеним в рішенні від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019, оспорюване положення Закону порушує конституційні засади поділу державної влади в Україні на законодавчу, виконавчу і судову, призводить до порушення регулювання основ соціального захисту прокурорів, оскільки за його змістом регулювання порядку перерахунку призначеної пенсії працівникам прокуратури має здійснюватися актом Кабінету Міністрів України, а не законом України.

З огляду вищевикладене, суд не є органом законодавчої влади та не має повноважень на усунення першопричин системної проблеми та самої проблеми, яка має загальний характер - відновлення порушеного права під час дії норми закону, яка визнана неконституційною та не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019, та як наслідок застосування з цього часу попередньої редакції частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про перегляд за виключними обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2018 року у справі № 826/7773/18, оскільки рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019 не вплинуло на правильність вирішення спору.

Згідно з частиною 1 статті 369 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про перегляд за виключними обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2018 року у справі № 826/7773/18, оскільки рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019 не вплинуло на правильність вирішення спору.

Керуючись статтями 361, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2018 року у адміністративній справі №826/7773/18 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуюча суддя Н.В. Клочкова

Судді К.С. Пащенко

Т.О. Скочок