Справа № 480/1752/19
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 р.Справа № 480/1752/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

представника позивача: Дубовика В.В.

представника відповідача: Міняйла Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 25.11.19 року по справі № 480/1752/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"

до Державної екологічної інспекції у Сумській області

про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (далі - позивач, ТОВ "Сумитеплоенерго") звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Сумській області (далі - відповідач, ДЕІ у Сумській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Сумській області № 75/02 від 04.03.2019.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 1 Припису Державної екологічної інспекції у Сумській області №75/02 від 04.03.2019, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" розробити заходи по усуненню виявлених порушень та надати їх копії.

Визнано протиправним та скасовано пункт 3 Припису Державної екологічної інспекції у Сумській області №75/02 від 04.03.2019, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" забезпечити достовірне складання статистичної звітності щодо обсягів розміщених на золошламонакопичував Сумської ТЕЦ ТОВ "Сумитеплоенерго" виробничо-технологічних відходів (золошлаки та шлам від знесолення води).

Визнано протиправним та скасовано пункт 5 Припису Державної екологічної інспекції у Сумській області №75/02 від 04.03.2019, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" провести роботи стосовно ліквідації причин скидання поверхневих зливових і талих вод у водний об`єкт з перевищенням нормативів ГДС та налагодження функціонування системи зливової каналізації Сумської ТЕЦ.

Визнано протиправним та скасовано пункт 6 Припису Державної екологічної інспекції у Сумській області №75/02 від 04.03.2019, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" вирішити питання будівництва очисних споруд попередньої очистки поверхневих зливових та талих зворотних вод, які відводяться з території Сумської ТЕЦ.

Визнано протиправним та скасовано пункт 9 Припису Державної екологічної інспекції у Сумській області №75/02 від 04.03.2019, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" відкоригувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в частині назви джерела утворення, номера джерела утворення та найменування заходів в розділі 4 "Заходи щодо скорочення викидів забруднюючих речовин".

Визнано протиправним та скасовано пункт 11 Припису Державної екологічної інспекції у Сумській області №75/02 від 04.03.2019, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" отримати висновок з оцінки впливу на довкілля.

Визнано протиправним та скасовано пункт 12 Припису Державної екологічної інспекції у Сумській області №75/02 від 04.03.2019, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" надати інформацію про фактичні часи роботи котлів (годин) в наднормативному режимі.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Сумській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" () судовий збір в розмірі 1921,00 грн., сплачений при зверненні до суду.

Не погодившись з прийнятим рішенням в частині задоволених позовних вимог, Державна екологічна інспекція у Сумській області подала апеляційну скаргу, вважаючи оскаржуване рішення таким, що винесене при неправильному застосуванні норм матеріального права та без врахування всіх суттєвих обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що пунктом 1 оскаржуваного припису зобов`язано позивача у 10-ти денний строк з дня отримання акту розробити заходи по усуненню виявлених порушень, копію надати в Державну екологічну інспекцію у Сумській облаті.

З урахуванням п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п. (д) ч. 1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», на усунення виявлених перевіркою порушень вимог природоохоронного законодавства, відповідач має право вимагати надання необхідних йому документів чи інформації, зокрема, по розробленню заходів на усунення виявлених перевіркою порушень вимог природоохоронного законодавства.

Пунктом 3 оскаржуваного припису зобов`язано позивача забезпечити достовірне складання статистичної звітності щодо обсягів розміщених на золошламонакопичувачу Сумської ТЕЦ ТОВ «Сумитеплоенерго» виробничо-технологічних відходів (золошлаки та шлам від знесолення води).

На думку відповідача, суд першої інстанції помилково зазначає, що забезпечення контролю за достовірністю ведення статистичної звітності щодо обсягів розміщення виробничо-технологічних відходів і перевірка достовірності первинних і статистичних даних належить до повноважень органів державної статистики, оскільки Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища», а саме стаття 20-2 визначає, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить:

а) організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства в частині поводження з відходами.

Пунктом (г) ч. 1 ст. 17 Закону України «Про відходи» встановлено, що суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку.

Таким чином, вимогами ст. 17 Закону України «Про відходи» встановлено обов`язок для позивача стосовно ведення достовірного та об`єктивного первинного обліку відходів.

Правомірність даного пункту припису та факт порушення позивачем вимог Закону України «Про відходи» в частині недостовірного ведення первинного обліку відходів підтверджується матеріалами адміністративної справи № 011027 від 25.02.2019 по ст. 82-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої відповідальну особу, а саме, інженера ВТВ ТОВ «Сумитеплоенерго» ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 82-1 КУпАП, за порушення правил ведення первинного обліку відходів. Вказана постанова набрала законної сили.

Пунктом 5 оскаржуваного припису зобов`язано позивача провести роботи стосовно ліквідації причин скидання поверхневих зливових і талих вод зворотних вод у водний об`єкт з перевищенням нормативів ГДС та налагодження функціонування системи зливової каналізації Сумської ТЕЦ у строк до 01.05.2019.

Суд першої інстанції скасування даного пункту припису мотивував тим, що висновок про вчинення позивачем порушень зроблено відповідачем на підставі результатів вимірювань. Проби для вимірювань відбирались у місці скидання, а також вище і нижче цього місця у р. Псел. Місце скиду зворотних вод знаходиться за межами території Сумської ТЕЦ ТОВ "Сумитеплоенерго". До каналізаційного колектора під`єднані мережі зливової каналізації: з прилеглої території міста, з території промислового майданчика АТ "Сумський завод "Насосенергомаш", з території взуттєвої фабрики ТОВ "Преміум Стар". У колекторі дощові стоки проммайданчику Сумської ТЕЦ змішуються з дощовими стоками з інших територій, тобто води у місці скидання не є водами лише позивача. Безпосередньо на підприємстві, а також у інших наведених суб`єктів відповідачем проби не відбирались. На виконання вимог Дозволу на спеціальне водокористування позивачем систематично проводиться вимірювання показників якості стічних вод. Встановлено, що ліміти забруднюючих речовин не перевищуються.

Проте, при викладенні даного висновку суд першої інстанції порушив норми матеріального права та не врахував доводи відповідача, а саме, що відповідно до п. 1 ст. 133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених Цивільним кодексом України.

ТОВ «Сумитеплоенерго» користується на правах орендаря у Сумської міської ради цілісним майновим комплексом Сумською ТЕЦ. Складовою частиною цілісного майнового комплексу є скидовий колектор, по якому відводяться поверхневі зливові води з території Сумської ТЕЦ в р. Псел.

Пункт 1 ст. 67 Господарського кодексу України передбачає, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Тобто, ТОВ «Сумитеплоенерго» мав врегулювати взаємовідносини з іншими суб`єктами господарювання та Сумською міською радою стосовно здійснення скиду зливових вод в орендований скидовий колектор Сумської ТЕЦ за допомогою відповідних договорів.

В іншому разі, з метою недопущення порушення своїх прав, в порядку ст. 733 Цивільного Кодексу України, за погодженням з орендодавцем має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, тобто вжити заходів по недопущенню скидання зливових вод в орендований колектор третіми особами.

Оскільки дані дії ТОВ «Сумитеплоенерго» вчинені не були, то фактично орендар погодився на дані дії з боку третіх осіб.

При цьому, відповідач зазначає, що п. 1 ст. 780 Цивільного кодексу України визначена відповідальність за шкоду, що завдана у зв`язку з користуванням річчю, переданою у найм.

Тобто, ТОВ «Сумитеплоенерго», як орендар і користувач майна, несе відповідальність за його збереження та експлуатацію, а також шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації майна, а саме за скид забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановлених нормативів ГДС незалежно від того, чи скид здійснювався тільки з території Сумської ТЕЦ, а і у випадку, якщо скид здійснювався разом з стічними водами Сумської ТЕЦ і стічних вод інших суб`єктів господарювання та міської території.

З приводу точок відбору проб води, які вказані в протоколі №01-02-19, а саме, проби відбирались в таких точках: 1) р. Псел вище скиду зворотніх вод ТОВ «Сумитеплоенерго»; 2) скид зворотніх вод ТОВ «Сумитеплоенерго» (в р.Псел); р.Псел нижче скиду зворотних вод ТОВ «Сумитеплоенерго».

Відповідач вважає за необхідне зауважити, що проби води відбирались відповідно до Графіку відбору проб та проведення хіманалізів стічних та поверхневих вод ТОВ «Сумитеплоенерго» на 2019 рік, який погоджений Департаментом екології та охорони природних ресурсів Сумської ОДА та затверджений ТОВ «Сумитеплоенерго». Відповідно до нього місцями відбору проб води є: загальний колектор стічних вод підприємства; р. Псел до стоку; р.Псел після стоку; перший колодязь після виходу з ТЕЦ, а посилання суду першої інстанції на те, що на виконання вимог Дозволу на спеціальне водокористування позивачем систематично проводиться вимірювання показників якості стічних вод тільки підтверджує правомірність відбору відповідачем проб в даних точках, оскільки відповідно до протоколів дослідження проби поверхневих (ставкових) та стічних вод, які проводились Регіональним центром «Екомедхім» на виконання Дозволу на спеціальне водокористування, проби відбирались у тотожних місцях з точками відбору відповідача, а саме: «Місце відбору проби: р.Псел до скиду, скид ливневі води, р.Псел нижче скиду».

Пунктом 6 оскаржуваного припису зобов`язано позивача вирішити питання будівництва очисних споруд для попередньої очистки поверхневих зливових та талих зворотних вод, які відводяться з території Сумської ТЕЦ ТОВ «Сумитеплоенерго» у строк до 01.07.2019.

Підставою для скасування даного пункту припису є короткий, на думку суду першої інстанції, термін виконання даного пункту припису, який становить майже 4 (чотири) місяці, оскільки вирішення питання будівництва очисних споруд, відповідно до умов договору оренди цілісного майнового комплексу Сумської ТЕЦ, вимагає згоди власника майна та інших часозатратних маніпуляцій.

Проте, на думку відповідача, судом першої інстанції не врахований той факт, що законом не заборонено при зверненні суб`єкта господарювання до контролюючого органу, який видав припис з врахуванням аргументації, щодо неможливості своєчасного виконання відповідної вимоги пункту припису у встановлений раніше строк, продовжити строк виконання даної вимоги.

Пунктом 9 оскаржуваного припису зобов`язано позивача відкоригувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в частині назви джерела утворення, номера джерела утворення та найменування заходів в розділі 4 «Заходи щодо скорочення викидів забруднюючих речовин» в строк до 01.07.2019.

Суд першої інстанції помилково зазначає, що відсутній правовий механізм коригування дозволу на викиди забруднюючих речовин в частині виправлення неправильно зазначених джерел утворення викидів та найменування заходів, оскільки Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначений правовий механізм внесення змін до дозвільних документів шляхом їх переоформлення, однак з невідомих причин позивач з відповідною заявою не звертався до Міністерства екології та природних ресурсів по внесенню змін до Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -87 від 03.02.2017.

Пунктом 11 оскаржуваного припису зобов`язано позивача отримати висновок з оцінки впливу на довкілля у строк до 01.08.2019.

На підставі Закону України «Про екологічну експертизу» для ведення запланованої чи здійснюваної діяльності потрібен висновок екологічної експертизи, в якому визначається ступінь екологічного ризику і безпеки запланованої чи здійснюваної діяльності; організація комплексної, науково обґрунтованої оцінки об`єктів екологічної експертизи; встановлення відповідності об`єктів експертизи вимогам екологічного законодавства; оцінка впливу діяльності об`єктів екологічної експертизи на стан навколишнього природного середовища, і якість природних ресурсів, оцінка ефективності, повноти, обґрунтованості та достатності заходів щодо охорони навколишнього природного середовища; підготовка об`єктивних, всебічно обгрунтованих висновків екологічної експертизи.

Відповідного висновку матеріали справи не містять.

Даний Закон втратив чинність на підставі набрання чинності Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23.05.2017, разом з тим, виявлені перевіркою порушення, що зафіксовані актом планової перевірки №71/02, можуть нести вплив на навколишнє природне середовище, а тому з метою встановлення відповідного впливу на навколишнє природне середовище та попередження можливих негативних наслідків, необхідний висновок з оцінки впливу на довкілля.

Пунктом 12 оскаржуваного припису зобов`язано позивача у строк до 20.03.2019 надати інформацію про фактичні часи (години) робити в наднормативному режимі котлів відповідно до переліку.

На думку відповідача, суд першої інстанції помилково вважає, що в даному випадку відповідачем не зазначено, на усунення яких саме порушень заявлено таку вимогу, адже актом планової перевірки позивача від 12.02-25.02.2019 зафіксований факт порушення позивачем вимог природоохоронного законодавства, зокрема, в розділі VI (опис виявлених порушень) пункті 9 встановлено, що в ході перевірки Інспекцією надісланий запит (лист від 22.02.2019 №606/03-16) про надання інформації про фактичні часи роботи в наднормативному режимі котельного обладнання. Інформація, запитана листом, не надана.

Тобто, позивач не виконав законну вимогу контролюючого органу, а саме, не надав інформацію про фактичні часи роботи в наднормативному режимі котельного обладнання, тому на виконання зазначеного порушення був виданий відповідний пункт припису.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 в частині визнання протиправними пунктів 1, 3, 5, 6, 9, 11, 12 припису № 75/02-16 від 04.03.2019 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою отримання судом відзиву на апеляційну скаргу, який був надісланий позивачем, проте наразі до суду не надійшов.

Колегія суддів, враховуючи, що розгляд заначеної справи вже відкладався за клопотанням представника позивача саме з метою надання можливості останньому підготувати та подати відзив на апеляційну скаргу, що свідчить про наявність достатнього часу для підготовки відзиву, а також наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів для розгляду справи, відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання та вважає за можливе здійснювати її розгляд за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що відповідачем проведено планову перевірку позивача з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства.

За наслідками перевірки відповідачем 04.03.2019 винесено припис № 75/02 про усунення виявлених у ході перевірки порушень (далі - припис) (т. 1 а.с. 57, 58).

Так, у п. 1 припису, з посиланням на ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", вимагається розробити заходи по усуненню виявлених порушень, копію надати до Державної екологічної інспекції в Сумській області.

Пунктом 2 припису відповідач вимагає від позивача отримати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами у місячний термін з моменту затвердження порядку.

Пунктом 3 припису відповідач, з посиланням на ст. 17 закону України "Про відходи", вимагає забезпечити достовірне складання статистичної звітності щодо обсягів розміщення відходів.

У пункті 4 припису відповідач вимагає ліквідувати та не допускати розміщення промислових відходів, а також використаних пластикових пляшок у невстановлених місцях.

У пункті 5 припису відповідач вимагає провести роботи стосовно ліквідації причин скидання поверхневих зливових і талих зворотніх вод у водний об`єкт з перевищенням нормативів ГДС та налагодження функціонування системи зливової каналізації Сумської ТЕЦ.

Пунктом 6 припису відповідач вимагає вирішити у строк до 01.07.2019 питання про будівництво очисних споруд попередньої очистки поверхневих зливових та талих зворотніх вод.

У пункті 7 припису відповідач вимагає у строк до 01.04.2019 усунути перевищення затверджених технологічних нормативів викиду на котельному обладнання. Забезпечити проведення повторних інструментально-лабораторних вимірювань у присутності державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища.

Пунктом 8 припису відповідач вимагає у строк до 01.06.2019 провести заходи щодо скорочення викидів на джерелі утворення № 15 з метою підвищення ефективності вловлювання твердих частинок до нормативного значення.

У пункті 9 припису відповідач вимагає у строк до 01.07.2019 відкоригувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в частині назви джерела утворення, номера джерела утворення та найменування заходів у розділі 4 дозволу.

Пунктом 10 припису відповідач вимагає провести інвентаризацію викидів забруднюючих речовин від золовідвалу, що надходять у атмосферне повітря під час зберігання відходів у твердому стані, а також під час проведення робіт з навантаження золошлакових відходів в автотранспорт. У разі необхідності, отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

У пункті 11 припису відповідач вимагає у строк до 01.08.2019 отримати висновок з оцінки впливу на довкілля.

Пунктом 12 припису відповідач вимагає надати інформацію про фактичні часи роботи в наднормовому режимі котлів.

Не погоджуючись з вимогами вищезазначеного припису № 75/02 від 04.03.2019, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування пунктів 1, 3, 5, 6, 9, 11, 12 припису Державної екологічної інспекції у Сумській області №75/02 від 04.03.2019, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення зазначеної частини позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V від 05.04.2007 року (далі - Закон України № 877-V) заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Відповідно до ст. 3 Закону України № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами:

- пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності;

- підконтрольності і підзвітності органу державного нагляду (контролю) відповідним органам державної влади;

- рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання;

- гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання;

- об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв;

- здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом;

- відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю);

- неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання;

- невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону;

- відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання;

- дотримання умов міжнародних договорів України;

- незалежності органів державного нагляду (контролю) від політичних партій та будь-яких інших об`єднань громадян;

- наявності одного органу державного нагляду (контролю) у складі центрального органу виконавчої влади.

- презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю);

- орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності;

- недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій;

- здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.7 Закону України № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 7 Закону України № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до ч. 9 ст. 4 Закону України № 877-V невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб`єкта господарювання згідно із законом.

Частиною 8 статті 7 Закону України № 877-V припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Отже, наведені правові норми свідчать про те, що припис органу державного нагляду (контролю) є розпорядчим документом, в якому, з урахуванням характеру спірних правовідносин, мають бути наведені конкретні порушення суб`єктом господарювання норм законодавства про охорону навколишнього природного середовища, які вже мали місце на момент проведення перевірки, та встановлені строки усунення цих порушень, оскільки метою видання приписів є саме усунення таких виявлених порушень.

Така спрямованість припису на усунення виявлених перевіркою порушень у встановлені органом державного нагляду (контролю) строки узгоджується і з положеннями абз.4 ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», згідно з якими підставами для здійснення позапланових заходів є: перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю).

Таким чином, до припису можуть включатися виключно вимоги, направлені на усунення виявлених у ході перевірки порушень.

В свою чергу, відповідачем у п.п. 1, 12 оскаржуваного припису такі вимоги закону не дотримано.

Так, у п. 1 припису, з посиланням на ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", вимагається розробити заходи по усуненню виявлених порушень, копію надати до Державної екологічної інспекції в Сумській області.

Зазначена відповідачем норма містить перелік повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Серед іншого, у підпункті "д" передбачено право одержувати безоплатно в установленому порядку необхідних для виконання покладених на нього завдань інформації, документів і матеріалів від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, фізичних осіб.

В свою чергу, ані у акті перевірки, ані у приписі, ані в апеляційній скарзі відповідачем не зазначено, на усунення яких саме порушень направлена така вимога.

Крім того, відповідач вимагає не надати існуючу інформацію чи документ, а створити такий на його вимогу.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що пп. «д» ч. 1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», на який посилається відповідач в апеляційній скарзі, не надає повноважень органу державного нагляду (контролю) зобов`язувати суб`єкта господарювання розробляти заходи по усуненню виявлених порушень та надавати їх копію.

Вказана норма також не надає повноважень відповідачу встановлювати будь-які строки для розроблення заходів та надання їх копії.

У п. 12 припису відповідач вимагає надати інформацію про фактичні часи роботи в наднормовому режимі котлів.

При цьому, відповідач посилається на ст. 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", якою визначено обов`язки суб`єкта господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), у тому числі, і обов`язок надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

В даному випадку, відповідачем також не зазначено, на усунення яких саме порушень заявлено таку вимогу.

Колегія суддів зауважує, що відповідач, включаючи до припису вимоги про надання документів та інформації, виходить з хибного тлумачення закону, оскільки єдиним призначенням припису, як розпорядчого документу, є вимога про усунення виявлених порушень законодавства.

Жодні інші вимоги до припису включатися не можуть, а включення таких вимог до припису не є способом усунення порушень та суперечить тій меті, яку мав би переслідувати припис.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що позивач не виконав законної вимоги контролюючого органу, а саме, не надав інформації про фактичні часи роботи в наднормативному режимі котельного обладнання, а тому, на думку відповідача, на виконання зазначеного порушення був виданий відповідний пункт припису.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідач мав право, визначене ст.11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ознайомитись з інформацією про фактичні часи роботи котлів під час здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) позивача в 2019 році.

Проте, доказів того, що відповідач скористався таким правом та витребовував інформацію про фактичні часи роботи в наднормативному режимі котельного обладнання під час перевірки, як і доказів перешкоджання відповідачу в ознайомленні з зазначеною інформацією, матеріали справи не містять.

Вищевикладені обставини свідчать про відсутність законних підстав для винесення пунктів 1, 12 припису, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про їх протиправність та скасування.

Пунктом 3 припису відповідач, з посиланням на ст. 17 закону України "Про відходи", вимагає забезпечити достовірне складання статистичної звітності щодо обсягів розміщення відходів.

Згідно з ст. 17 ч. 1 п. "г" Закону України "Про відходи" суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку.

Так, відповідно до акту перевірки відповідачем досліджено журнал обліку відходів та встановлено, що на 01.01.2018 у золошлаконакопичувача зберігаються відходи в кількості 57663,3 т, але не враховано рух відходів та фактичне розміщення 59399,1 т.

Також, на підтвердження висновків про неналежне ведення обліку відходів відповідач вказує на факт притягнення інженера ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 82-1 КУпАП.

В акті перевірки також зазначено, що в статистичній звітності № 1 "відходи за 2017 рік" відображено недостовірні відомості.

При цьому, ані в акті перевірки, ані в ході розгляду справи відповідачем не повідомлено, у чому саме полягає недостовірність відомостей у статистичній звітності та не надано ніяких доказів цього.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до п.7 Порядку ведення державного обліку та паспортизації відходів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1999 №2034, на який посилається відповідач в п. 3 припису, органи державної статистики в установленому порядку проводять статистичні спостереження за утворенням відходів і здійсненням операцій поводження з ними, а також забезпечують контроль за достовірністю ведення державної статистичної звітності та інформаційно-довідкового обслуговування користувачів.

Отже, вказаний нормативно-правовий акт передбачає, що забезпечення контролю за достовірністю ведення державної статистичної звітності щодо обсягів розміщення відходів на золошламонакопичувачу ТОВ «Сумитеплоенерго» належить до повноважень органів державної статистики, а не відповідача.

Такий висновок узгоджується і з нормами Положення про Державну службу статистики України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2014 №481, відповідно до пп. 6 п. 6 якого Держстат для виконання покладених на нього завдань має право вивчати стан первинного обліку та статистичної звітності, перевіряти достовірність первинних і статистичних даних, поданих респондентами.

Стаття 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», на яку посилається відповідач в апеляційній скарзі, надає повноваження відповідачу організовувати і здійснювати у межах компетенції державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства в частині поводження з відходами, але не забезпечення контролю за достовірністю ведення державної статистичної звітності, що належить до повноважень органів державної статистики.

Посилання відповідача на матеріали адміністративної справи №011027 від 25.02.2019 по ст. 82-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої інженера ВТВ ТОВ «Сумитеплоенерго» ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.82-1 КУпАП, за порушення правил ведення первинного обліку відходів, є неналежним доказом і не доводить вини позивача у вчиненні порушення.

Вищевикладені обставини свідчать про відсутність законних підстав для винесення пункту 3 припису, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про його протиправність та скасування.

У пункті 5 припису відповідач вимагає провести роботи стосовно ліквідації причин скидання поверхневих зливових і талих зворотніх вод у водний об`єкт з перевищенням нормативів ГДС та налагодження функціонування системи зливової каналізації Сумської ТЕЦ.

Так, відповідачем в акті перевірки зазначено про те, що поверхневі зливові та талі стічні води відводяться з території Сумської ТЕЦ в р. Псел. В ході перевірки відібрані проби зворотних вод, які відводяться з території Сумської ТЕЦ.

За результатами проведених вимірювань встановлено перевищення нормативів ГД по завислим речовинам ХСК, БСК5, що є порушенням ст.ст. 44, 70, 95 Водного кодексу України.

Наведений в акті висновок зроблений відповідачем на підставі протоколу № 01-02-19 вимірювань показників складу та властивостей вод від 18.02.2019, складеного відповідно до акту відбору проб вод від 13.02.2019 №01-02-19.

Так, в протоколі №01-02-19 зазначено, що відповідачем проведено вимірювання показників складу та властивостей зворотних вод ТОВ «Сумитеплеплоенерго» з водного об`єкту - річки Псел.

Як вбачається з розділу 5 протоколу «Результати вимірювань», відповідачем здійснювався відбір проб води в трьох місцях:

1) р. Псел вище скиду зворотних вод ТОВ «Сумитеплоенерго»: показник завислих речовин в відібраній пробі становив 6,0 мг/дм3, показник ХСК (хімічного споживання кисню) в пробі становив 17,9 мгО/дм3, показник БСК5 (біохімічного споживання кисню) в пробі становив 3,0 мгО/дм3;

2) скид зворотних вод ТОВ «Сумитеплоенерго» (в р. Псел): показник завислих речовин в відібраній пробі становив 32,0 мг/дм3, показник ХСК (хімічного споживання кисню) в пробі становив 51,1 мгО/дм3, показник БСК5 (біохімічного споживання кисню) в пробі становив 8,6 мгО/дм3;

3) р. Псел нижче скиду зворотних вод ТОВ «Сумитеплоенерго»: показник завислих речовин в відібраній пробі становив 6,75 мг/дм3, показник ХСК (хімічного споживання кисню) в пробі становив 20,7 мгО/дм3, показник БСК5 (біохімічного споживання кисню) в пробі становив 3,2 мгО/дм3.

У зв`язку з перевищенням показників завислих речовин, ХСК та БСК5 в пробах скидів зворотних вод ТОВ «Сумитеплоенерго», зафіксованих протоколом №01-02-19 вимірювань показників складу та властивостей вод від 18.02.2019 р. (п.2 розділу 5 Протоколу), відповідач кваліфікував цю обставину як порушення, допущене позивачем, і вніс в п.5 припису.

В свою чергу, колегія суддів зауважує, що статті 50 та 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» містять загальні норми щодо екологічної безпеки навколишнього природного середовища.

Так, згідно з ч. 1 ст. 51 Закону в процесі експлуатації підприємств забезпечується екологічна безпека людей, раціональне використання природних ресурсів, додержання нормативів шкідливих впливів на навколишнє природне середовище.

Стаття 44 Водного кодексу України (далі - ВК України), на норми якої посилається відповідач в п. 5 припису, визначає обов`язки водокористувачів, серед яких (пп. 3 ч. 1 ст. 44 ВК України) дотримання встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин за встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Згідно з ч. 1 ст.70 ВК України скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

Згідно з ч. 1 ст.38 ВК України нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин встановлюються з метою поетапного досягнення екологічного нормативу якості води.

Відповідно до п. 15 Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1999 №465, скидання зворотних вод у водні об`єкти допускається тільки за умови одержання в установленому порядку дозволу на спеціальне водокористування.

На виконання п. 15 Правил, 03.10.2017 позивачем отримано від сектору у Сумській області Державного агентства водних ресурсів України дозвіл на спеціальне водокористування №28/СМ/49у-17 на строк з 03.10.2017 до 03.10.2023.

Відповідно до вказаного дозволу позивачу надано право відведення (дощових та талих) стічних вод до р. Псел і встановлено ліміти скидання забруднюючих речових в цих водах.

При цьому, дозволом визначено позивачу місце скиду забруднюючих речовин водами у поверхневий водний об`єкт (окремо для кожного випуску), а саме - випуск №1 у р. Псел (стор. 2 дозволу).

На виконання вимог ч. 1 ст.70 Водного кодексу України, Науковим центром прикладених екологічних досліджень Сумського державного університету Міністерства освіти і науки України затверджено для ТОВ «Сумитеплоенерго» в 2017 році нормативи гранично допустимого скиду (ГДС) речовин у водний об`єкт (до р. Псел) зі зворотними (стічними зливовими) водами з дощової каналізації проммайданчика ТЕЦ ТОВ «Сумитеплоенерго» (далі - Нормативи ГДС).

Як вбачається з п. 2 р. 5 Протоколу №01-02-19 вимірювань показників складу та властивостей вод від 18 лютого 2019, перевищення нормативів гранично допустимих скидів речовин виявлено відповідачем в пробах №2, взятих в місці скиду зворотних вод ТОВ «Сумитеплоенерго».

Відповідно до п.1.1. Нормативів гранично допустимого скиду (ГДС) речовин у водний об`єкт (до р. Псел) зі зворотними (стічними зливовими) водами з дощової каналізації проммайданчика ТЕЦ ТОВ «Сумитеплоенерго» мережа дощової каналізації, яка складається із трубопроводів, зливо приймачів та колодязів на території підприємства (ТОВ «Сумитеплоенерго»), має два виводи з території проммайданчика та під`єднана до колектору, який відводить стічні води до водного об`єкта (р. Псел).

Місце скиду зворотних вод ТОВ «Сумитеплоенерго» позначено на рисунку 1.1. Нормативів ГДС місце виводу (скиду) зворотних вод ТОВ «Сумитеплоенерго» в р. Псел як «Випуск».

З викладеного вбачається, що місце скиду зворотних вод ТОВ «Сумитеплоенерго», в якому відповідачем виявлені перевищення нормативів гранично допустимих скидів забруднюючих речовин, знаходиться за межами території Сумської ТЕЦ ТОВ «Сумитеплоенерго».

Разом з цим, в розділі 1 Нормативів ГДС зазначено, що до каналізаційного колектора за межами території Сумської ТЕЦ під`єднані мережі зливової каналізації:

- з прилеглої території міста (автодоріг - вул. 2-га Залізнична, провулок до вул. Чехова, 9а);

- з території промислового майданчика АТ «Сумський завод «Насосенергомаш», що знаходиться по вул. 2-га Залізнична, 2;

- з території взуттєвої фабрики ТОВ «Преміум Стар», що знаходиться по вул. Чехова, 9а.

В колекторі дощові стоки проммайданчику Сумської ТЕЦ змішуються з дощовими стоками з міської території та з проммайданчиків інших прилеглих підприємств і разом скидаються в р. Псел через організований випуск по вул. Чехова (рис.1).

Пунктом 3.1. Нормативів ГДС встановлено, що розрахунок величин ГДС речовин організованого стоку дощових і талих вод з території промислового майданчику виконується з урахуванням наступних факторів:

1) організовані дощові стоки відводяться з території промислового майданчику до колектору, де вони змішуються з дощовими стоками з міської території та з проммайданчиків інших прилеглих підприємств і разом скидаються в р. Псел;

4) кількісні і якісні параметри стоків в місцях їх випусків в р. Псел знаходяться поза межами управління підприємства. Достовірна інформація про ці параметри відсутня. Лабораторний контроль якості стоків проводиться на кожному виводі з території промислового майданчику.

Згідно з п.3.3. Нормативів ГДС, у зв`язку з тим, що для розробки даного проекту нормативів ГДС не застосовувався басейновий принцип встановлення ГДС речовин, а стоки проммайданчику виводяться в колектор, де змішуються із дощовими та талими водами території міста та інших підприємств, норми якості води мають дотримуватись безпосередньо в виводах стічних вод з промислового майданчику.

Відповідно до п.6.1. ДСТУ 3013-95 Гідросфера. Правила контролю за відведенням дощових і снігових стічних вод з території міст і промислових підприємств, місця відбирання стічних вод у дощовій чи промислово-дощовій мережі вибирають, виходячи з умов відбирання проб із загального колектора (нижче останнього бокового підключення), а також на окремих ділянках для контролю відведення промислових стічних вод або виявлення впливу окремих джерел на склад стічних вод.

Таким чином, протокол №01-02-19 вимірювань показників складу та властивостей вод від 18.02.2019, яким відповідач встановив факт перевищення нормативів скидів забруднюючих речовин позивачем, є неналежним доказом, оскільки відповідачем, в порушення п.6.1. ДСТУ 3013-95, п.1.1., п.3.1, п.3.3. Нормативів ГДС, не відібрано проби води на виводі з території Сумської ТЕЦ ТОВ «Сумитеплоенерго».

Відібрані відповідачем проби стоків води, показники яких наведені в п.2 р.5 Протоколу №01-02-19, не є стоками ТОВ «Сумитеплоенерго», а є змішаними стоками води з прилеглої території міста, з території промислового майданчика АТ «Сумський завод «Насосенергомаш», з території взуттєвої фабрики ТОВ «Преміум Стар».

При цьому, відповідачем не відбирались проби стоків води на виводах з вищеперелічених суб`єктів господарювання та прилеглої території міста.

Також, необхідно зауважити, що дозволом на спеціальне водокористування від 03.10.2017 позивачу доведено перелік природоохоронних заходів, серед яких п.1 встановлено вимогу дотримуватись розроблених нормативів ГДС, не менше ніж один раз на квартал здійснювати вимірювання показників якості стічних вод.

На виконання п.1 розділу «Відомості про природоохоронні заходи» вказаного дозволу, пп. 3 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України, позивачем організовано здійснення систематичних заходів щодо вимірювання показників якості стічних вод, які скидаються в р. Псел з Сумської ТЕЦ ТОВ «Сумитеплоенерго».

Згідно з протоколами дослідження проби поверхневих (ставкових) та стічних вод №28/02-1 від 28.02.2018, №19/04-1 від 19.04.2018, №27/07-1 від 27.07.2018, №22/11-1 від 22.11.2018, складеними Регіональним центром «Екомедхім» Сумського державного університету, за результатами проведених досліджень проб поверхневих та стічних вод ТОВ «Сумитеплоенерго» за адресою: м. Суми, вул. Друга Залізнична, 10, р. Псел до скиду, скид води в р. Псел, р. Псел нижче скиду, показники фактичної концентрації завислих речовин, біохімічного споживання кисню, хімічного споживання кисню не перевищують лімітів, встановлених дозволом на спеціальне водокористування.

Разом з цим, згідно з протоколом №179 дослідження проби поверхневих, підземних та стічних вод від 01.10.2018, складеного Лабораторією моніторингу вод та грунтів Регіонального офісу водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України, проведено відбір проб в скидах дощових та талих вод АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» (мережі зливової каналізації АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» під`єднані до каналізаційного колектора за межами території Сумської ТЕЦ ТОВ «Сумитеплоенерго»).

За результатами вимірювань виявлено перевищення лімітів забруднюючих речовин в скидах води АТ «Сумський завод «Насосенергомаш».

З приводу цього, позивачем надано копії листів, з якими він звертався до АТ "Сумський завод "Насосенергомаш", вимагаючи вжиття заходів для усунення перевищення ГДК у стічних водах, які скидаються до каналізації позивача (т.1, а.с. 102-104).

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що ТОВ «Сумитеплоенерго», як орендар і користувач майна, несе відповідальність за його збереження і експлуатацію, а також за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації майна, а саме за скид забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановлених нормативів ГДС незалежно від того, чи скид здійснювався тільки з території Сумської ТЕЦ, а і у випадку, якщо скид здійснювався разом з стічними водами Сумської ТЕЦ і стічних вод інших суб`єктів господарювання та міської території.

Колегія суддів не приймає до уваги зазначені доводи відповідача, оскільки позивач не відповідає за діяння інших осіб, які здійснюють скиди талих і стічних вод в р. Псел, і не зобов`язаний контролювати дотримання нормативів ГДС забруднюючих речовин такими суб`єктами.

Натомість, такий обов`язок покладено на відповідача пп. «в» пп. 2 п. 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 р. №275, згідно з яким Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства щодо наявності та додержання умов дозволів, установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів забору і використання води та скидання забруднюючих речовин.

При цьому, відповідач так і не встановив особу, яка, на його думку, завдає шкоду навколишньому природному середовищу шляхом здійснення скидів стічних вод в р. Псел з перевищенням граничних нормативів.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є і посилання відповідача на те, що позивач мав врегулювати взаємовідносини з іншими суб`єктами господарювання та Сумською міською радою стосовно здійснення скиду зливових вод в орендований скидовий колектор Сумської ТЕЦ за допомогою відповідних договорів, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, пп.1 п. «а» ч. 1 ст. 29, пп.1 п. «а» ч. 1 ст. 31, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» розпорядження комунальною власністю належить до повноважень власника - органу місцевого самоврядування.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що відповідачем не доведено вчинення порушення саме позивачем, та правомірність вимоги у п. 5 припису щодо ліквідації причин скидання поверхневих зливових і талих зворотніх вод у водний об`єкт з перевищенням нормативів ГДС.

Вимога п. 5 припису в частині налагодження функціонування системи зливової каналізації Сумської ТЕЦ є також незаконною та безпідставною, оскільки відповідачем не виявлено і не доведено фактів неналежного функціонування чи не функціонування системи зливової каналізації Сумської ТЕЦ.

У пункті 6 припису відповідач вимагає вирішити в строк до 01.07.2019 питання про будівництво очисних споруд попередньої очистки поверхневих зливових та талих зворотніх вод.

В свою чергу, зазначена вимога об`єктивно не може бути виконана позивачем.

Так, цілісний майновий комплекс Сумської ТЕЦ перебуває у комунальній власності, позивачем використовується на умовах оренди.

Відповідно до умов договору оренди та додаткової угоди до нього, одночасно обов`язком і правом позивача, як орендаря, є можливість здійснення будівництва (реконструкції), поліпшення орендованого майна, що зумовлює підвищення його вартості, лише при наявності письмової згоди орендодавця, за умови обґрунтування необхідності проведення цих робіт (т. 1. а.с. 105-114).

Тобто, можливість будівництва очисних споруд, як того вимагає відповідач, можлива лише за згоди власника майна.

Виконання п. 6 припису неможливе лише за волевиявлення позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіння, користування, розпорядження своїм майном.

Згідно з пп.1 п. «а» ч. 1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження щодо управління майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, віднесені до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до пп. 1 п. «а» ч. 1 ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо організації за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення.

Згідно з ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада та її виконавчий комітет приймають акти у формі рішень на сесії ради та засіданнях виконавчого комітету.

Отже, викладена в п. 6 припису вимога відповідача об`єктивно не може бути виконана, оскільки на позивача покладено обов`язок (вирішення питання будівництва очисних споруд на об`єкті комунальне власності), виконання якого належить до повноважень та компетенції органу місцевого самоврядування.

Позивач не має права самовільно розпоряджатись комунальною власністю, в тому числі приймати рішення щодо будівництва очисних споруд на земельній ділянці комунальної власності.

Окрім того, виконання п. 6 припису неможливе у встановлені відповідачем строки, оскільки крім отримання згоди власника на такі роботи, необхідна підготовка погодження, проведення експертизи проектної документації, що вимагає більшої кількості часу, ніж встановлена відповідачем.

Так, відповідно до п. 14 Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України віх 11.05.2011 р. №560, тільки строк проведення експертизи проекту будівництва очисних споруд становить 90 календарних днів.

Також, замовник будівництва повинен розробити сам проект, а також розробити та погодити техніко-економічне обґрунтування реконструкції та технічного переоснащення Сумської ТЕЦ відповідно до вимог ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

Вищевикладені обставини свідчать про відсутність законних підстав для винесення пункту 6 припису, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про його протиправність та скасування.

Доводи апеляційної скарги про те, що законом не заборонено при зверненні суб`єкта господарювання до контролюючого органу, який видав припис, продовжити строк виконання даної вимоги, не спростовують безпідставність вимог п. 6 припису, оскільки Сумська ТЕЦ є комунальною власністю територіальної громади м. Суми, від імені якої права управління і розпорядження реалізує Сумська міська рада. Позивач не має права самостійно приймати рішення не тільки щодо будівництва нових об`єктів у складі Сумської ТЕЦ, а навіть щодо проведення капітальних чи поточних ремонтів орендованого майна. Такі повноваження належать власнику.

У пункті 9 припису відповідач вимагає у строк до 01.07.2019 відкоригувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в частині назви джерела утворення, номера джерела утворення та найменування заходів у розділі 4 дозволу.

Так, відповідно до акту перевірки відповідачем встановлено, що у дозволі на викиди забруднюючих речовин маються невідповідності між найменуванням джерела утворення, номером джерела та найменуванням заходу. Тобто, допущена помилка при виготовленні дозволу.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

На виконання ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» ТОВ «Сумитеплоенерго» отримано від Міністерства екології та природних ресурсів України дозвіл №-87 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 03.02.2017.

Термін дії Дозволу 7 років, з 03.02.2017 по 03.02.2024.

Тобто, позивачем повністю виконано вимоги ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» - на момент проведення перевірки позивач мав діючий дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Вимога відповідача щодо «відкорегування дозволу» є незаконною з тих підстав, що ані ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ані Порядок проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №302, не передбачають процедури чи можливості «відкорегування» дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Окрім того, відповідний дозвіл видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища - Міністерством екології та природних ресурсів України.

Таким чином, позивач не має права на вимогу відповідача самостійно «відкореговувати» дозвіл, повноваження щодо видачі якого і внесення до нього змін належать Міністерству екології та природних ресурсів.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на передбачену законом можливість переоформлення дозволу.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що відповідач безпідставно ототожнює переоформлення дозволу зі своєю вимогою про його коригування.

Так, відповідно до ст. 4 ч. 3 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" суб`єкт господарювання має право на переоформлення документів дозвільного характеру, а згідно з ст. 4-1 ч. 8 зазначеного Закону, підстави для переоформлення документа дозвільного характеру встановлюються законом.

Наведені відповідачем у акті перевірки та в апеляційній скарзі обставини діючими нормативними актами до підстав переоформлення дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря не віднесено.

Окрім того, оскільки припис є вимогою про усунення порушення, то внесення невірних даних в дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від 03.02.2017 безпідставно кваліфіковано відповідачем як порушення, допущене позивачем. Невірні дані в Дозвіл внесені Міністерством екології та природних ресурсів України, а не позивачем.

Отже, в діях позивача відсутній склад порушення, про яке зазначено в п.9 припису.

Таким чином, вимоги п. 9 припису не направлені на усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, що суперечить меті з якою видається припис.

Вищевикладені обставини свідчать про відсутність законних підстав для винесення пункту 9 припису, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про його протиправність та скасування.

У пункті 11 припису відповідач вимагає в строк до 01.08.2019 отримати висновок з оцінки впливу на довкілля.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті.

Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Перша категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля, включає теплові електростанції (ТЕС, ТЕЦ) та інші потужності для виробництва електроенергії, пари і гарячої води тепловою потужністю 50 мегават і більше з використанням органічного палива, атомні електростанції та інші ядерні реактори, включаючи будівництво, виведення (зняття) з експлуатації таких електростанцій або реакторів (крім дослідницьких установок для виробництва і конверсії ядерного палива та сировини для одержання вторинного ядерного палива, матеріалів, що діляться та відтворюються, потужність яких не перевищує 1 кіловат постійного теплового навантаження).

Забороняється розпочинати провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті, без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планованої діяльності.

Відповідно до п. 3, ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону, планована діяльність - це планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об`єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об`єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, наведений Закон передбачає оцінку впливу на довкілля до початку планової діяльності.

Закон не передбачає обов`язку проведення оцінки впливу для діючих підприємств.

На користь зазначеної позиції можуть також свідчити ч. 1 ст. 5 та ч. 1 ст. 11 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", відповідно до вимог яких суб`єкт господарювання інформує уповноважений територіальний орган про намір провадити плановану діяльність та оцінку її впливу на довкілля шляхом подання повідомлення про плановану діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля. Звіт з оцінки впливу на довкілля, звіт про громадське обговорення та висновок з оцінки впливу на довкілля подаються суб`єктом господарювання для отримання рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування про провадження планованої діяльності, яке є підставою для початку провадження цієї діяльності, встановлює (затверджує) параметри та умови провадження планованої діяльності і приймається у формі документа дозвільного характеру або іншого акта органу державної влади чи органу місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством для відповідних рішень.

З наведених норм вбачається, що оцінка впливу передує початку планової діяльності.

В свою чергу, доказів планування або проведення позивачем робіт, які відповідають змісту поняття планової діяльності, що вживається у Законі України "Про оцінку впливу на довкілля", відповідачем на надано.

Окрім того, ані в акті перевірки, ані в оскаржуваному приписі відповідачем не зазначено, на провадження якого саме виду планованої діяльності позивач зобов`язаний отримати висновок з оцінки впливу на довкілля.

Обґрунтовуючи законність п.11 припису щодо отримання висновку з оцінки впливу на довкілля, відповідач в апеляційній скарзі посилається на Закон України «Про екологічну експертизу».

Зазначене посилання є необґрунтованим, оскільки Закон України «Про екологічну експертизу» втратив чинність 23.05.2017 на підставі Закону України від N 2059-УІІІ ( 2059-19 ) «Про оцінку впливу на довкілля».

Вищевикладені обставини свідчать про відсутність законних підстав для винесення пункту 11 припису, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про його протиправність та скасування.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність пунктів 1, 3, 5, 6, 9, 11, 12 припису Державної екологічної інспекції у Сумській області №75/02 від 04.03.2019, що оскаржуються.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування вказаних пунктів припису №75/02 від 04.03.2019.

В частині позовних вимог про скасування пунктів 2, 4, 7, 8, 10 припису №75/02 від 04.03.2019, суд першої інстанції відмовив у задоволенні зазначеної частини позовних вимог, у зв`язку з необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує на те, що ані позивачем, ані відповідачем рішення суду в частині позовних вимог, які були залишені без задоволення, в апеляційному порядку оскаржене не було.

Отже, виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року по справі № 480/1752/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.В. Зеленський І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 16.03.2020 року