Справа № 260/151/20
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2020 рокум. Ужгород№ 260/151/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Новікова І.С.;

представника відповідача - Стасів Н.М.;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Мукачівської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 лютого 2015 року позивачеві було видано Довідку № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення. 13 липня 2015 року в м. Мукачево позивач народила сина ОСОБА_2 , у зв`язку з чим 16 липня 2015 року позивач звернулась в Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради за призначенням допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . Допомога при народженні дитини була призначена позивачеві з 01.07.2015 року по 31.07.2018 року в сумі 860 гри. щомісячно з першою виплатою в розмірі 10 320 грн. 24.02.2016 року позивач подала заяву про зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з виїздом за місцем реєстрації в м. Красний Луч (нині Хрустальний), Луганської області. 01 березня 2016 року було прийнято рішення про припинення позивачеві виплати допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_5 під час перебування в м. Мукачево ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_3 , що стверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . виданого Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №377 від 26 квітня 2017 року після чого повернулася до м. Хрустальний Луганської області на непідконтрольну Україні територію. Влітку 2019 року позивач разом з чоловіком ОСОБА_4 та дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виїхали з непідконтрольної Україні території в м. Мукачево Закарпатської області та згідно довідки від 02.07.2019 року позивач знаходиться на обліку, як внутрішньо переміщена особа. 08 липня 2019 року позивач звернулася до УПСЗН ВК ММР із заявою про призначення допомоги при народжені дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, згідно повідомлення №01-26/99 від 11 липня 2019 року позивачеві у призначені такої допомоги було відмовлено, на підставі ст. 12 Постанови Кабінету Міністрів України №1751 від 27 грудня 200" року «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми", оскільки допомога при народженні дитини призначається та виплачується виключно за умови, якщо відповідне звернення надійшло від особи не пізніше ніж 12 календарних місяців після народження дитини, а в даному випадку позивач у встановлений строк із зверненням про призначення допомоги до відповідача не звернулась, а відтак втратила право на отримання зазначеної допомоги. Вказану відмову позивач вважає протиправною та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з мотивів викладених у відзиві на позов, вказавши на те, що згідно рішення від 24.02.2016 року позивачеві було припинено виплату допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що її було знято з обліку, як внутрішньо переміщену особу. Представник відповідача наголошував, що позивач після 24.02.2017 року не зверталася із заявою про поновлення виплати зазначеної допомоги, у строки визначені Постановою КМУ №1751. Влітку 2019 року позивач разом з чоловіком та двома дітьми: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виїхали з непідконтрольної Україні території в м. Мукачево Закарпатської області. 08.07.2019 року до відповідача надійшло звернення позивача, згідно якого вона просила нарахувати їй виплати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та виплатити заборгованість дитячих коштів при народженні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Листом від 11.07.2019 року №01-26/99 відповідач надіслав на адресу позивача відповідь на її письмове звернення від 08.07.2019 р., яким надав роз`яснення, що відповідно до п.12 Постанови Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми", допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше, ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Представник відповідача наголошує, що на адресу відповідача не надходило заяви про призначення допомоги при народженні дитини відповідної форми з відповідними документами. З огляду на викладене, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 10 лютого 2015 року позивачеві було видано Довідку № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення (а.с. 9).

13 липня 2015 року в м. Мукачево позивач народила сина ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №582 від 16 липня 2015 року (а.с. 7).

16 липня 2015 року позивач звернулася до відповідача за призначення допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допомога при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була призначена позивачеві з 01.07.2015 року по 31.07.2018 року в сумі 860 грн. щомісячно, з першою виплатою в розмірі 10 320 грн.

В подальшому, 24.02.2016 року позивач подала заяву про зняття її з обліку, як внутрішньо переміщену особи, у зв`язку з виїздом за місцем реєстрації в м. Красний Луч (нині Хрустальний), Луганської області (а.с. 11).

Згідно рішення відповідача від 24.02.2016 року позивачеві було припинено з 01.03.2016 року виплату допомоги при народженні дитини.

Як встановлено в ході розгляду справи по суті та не заперечувалося відповідачем, причиною припинення виплат позивачеві з 01.03.2016 року допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слугувало те, що позивача було знято з обліку, як внутрішньо переміщену особу та така повернулася на непідконтрольну територію - Красний Луч (нині Хрустальний), Луганської області.

В подальшому, 23 квітня 2017 року під час перебування в м. Мукачево позивач народила сина ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №377 від 26 квітня 2017 року після чого повернулася до м. Хрустальний Луганської області на непідконтрольну територію.

Влітку 2019 року позивач разом із чоловіком ОСОБА_4 та дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виїхали з непідконтрольної території в м. Мукачево Закарпатської області.

Відповідно до довідки №2101- від 02.07.2019 року позивача було узято на облік, як внутрішньо переміщену особу (а.с. 14).

Також, відповідно до довідки №2101- від 02.07.2019 ІНФОРМАЦІЯ_2 сина позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було взято на облік, як внутрішньо переміщену особу, місцем народження якого є м. Мукачево, Закарпатської області та законним представником якого є ОСОБА_1 (мама) (а.с. 13).

Відповідно до довідки №2101- від 02.07.2019 ІНФОРМАЦІЯ_2 сина позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було узято на облік, як внутрішньо переміщену особу, місцем народження якого є м. Мукачево, Закарпатської області та законним представником якого є ОСОБА_1 (мама) (а.с. 15).

08 липня 2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою, згідно якої просила нарахувати їй виплати допомоги при народженні дитини та до досягнення нею 3-х років - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також просила виплатити заборгованість коштів по допомозі при народженні дитини та до досягнення нею 3-х років - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 46).

Згідно листа за №01-26/99 від 11.07.2019 року відповідач на звернення позивача від 08.07.2019 року повідомив про те, що згідно ст. 12 Постанови Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми" допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини (а.с. 16).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд констатує наступне.

Відповідно до п. 1, п. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб с обставини, за яких внутрішньо переміщена особа подала заяву про відмову від довідки; повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Згідно абз. 7 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна співпрацює з іншими державами, міжнародними організаціями з метою запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення та підтримання умов, що дають змогу таким особам добровільно, в безпечних умовах та з гідністю повернутися до покинутого місця проживання, або умов для інтеграції внутрішньо переміщених осіб за новим місцем проживання в Україні.

Згідно ст. 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо перемішених осіб" рішення, дії чи бездіяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб можуть бути оскаржені до суду в порядку, визначеному законом.

Постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001 року затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми (далі - Порядок), який визначає умови призначення і виплати таких видів державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми": 1) допомога у зв`язку з вагітністю та пологами (пункти 3-9 цього Порядку); 2) допомога при народженні дитини (пункти 10-16 цього Порядку).

Відповідно до п. 2 Порядку призначення і виплата державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання заявника.

Згідно п. 10 Порядку допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Як підтверджується наявними матеріалами справи позивачеві було призначено відповідачем допомогу при народженні дитини з 01.02.2016 року по 29.02.2016 року, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).

Відповідно до п. 13 Положення (в редакції чинній на дату розгляду справи по суті) виплата допомоги припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір`ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування або дитини, батьки якої дали згоду на її усиновлення; смерті дитини; смерті отримувача допомоги.

Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Згідно п. 13 Положення (в редакції чинній на дату припинення виплати допомоги при народженні дитини) виплата допомоги припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір`ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування; смерті дитини; смерті отримувача допомоги; виникнення інших обставин.

Таким чином, системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що п. 13 Положення визначено виключний перелік підстав для припинення допомоги при народженні дитини.

Разом з тим, суд констатує, що в п. 13 Положення відсутня така підстава припинення виплати допомоги при народженні дитини, як зняття з обліку як внутрішньо переміщеної особи та повернення на непідконтрольну Україні територію.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. №789-ХІІ. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Таким чином, суд приходить висновку, що відповідачем було протиправно припинено позивачеві виплату при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання неправомірним рішення відповідача від 24 лютого 2016 року про припинення з 01 березня 2016 року виплати позивачеві допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачеві допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2018 року - підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірною відмову відповідача у призначенні позивачеві допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та зобов`язання відповідача призначити позивачеві допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 , суд констатує наступне.

Відповідно до п. 11 Порядку для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається:

1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу).

Заява, зазначена у підпункті 1 цього пункту, може бути подана в електронній формі (з використанням засобів телекомунікаційних систем, через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики або інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, зокрема з використанням кваліфікованого електронного підпису) структурному підрозділу з питань соціального захисту населення. В такому разі факт народження дитини на території України підтверджується за інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, отриманою шляхом електронної взаємодії у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мін`юстом. У разі надходження надісланої з використанням засобів телекомунікаційних систем заяви без кваліфікованого електронного підпису громадянина орган соціального захисту населення повідомляє заявнику, що допомога при народженні дитини призначається лише після підписання у місячний строк зазначеної заяви. У разі непідписання заяви у зазначений строк подається нова заява.

Натомість, як убачається із заяви позивача від 08.07.2019 року, згідно якої вона просила нарахувати їй допомогу при народженні дитини до досягнення нею 3-х років, а саме: ОСОБА_3 - позивач всупереч вимогам п. 11 Порядку не надала до відповідача заяву за формою, затвердженою Мінсоцполітики та не надала копію свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу).

Таким чином, суд приходить висновку, що позивачем не було подано до відповідача заяви про призначення допомоги при народженні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка б відповідала вимогам п. 11 Порядку. Доказів протилежного позивач до суду не надала.

Згідно ч.1, ч.2 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині визнання неправомірною відмову відповідача у призначенні позивачеві допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та зобов`язання відповідача призначити позивачеві допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 - слід відмовити.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Управління праці та соціального захисту населення Мукачівської міської ради (вул. Валенберга Р., буд. 31, м. Мукачево, Мукачівський район, Закарпатська область, 89600, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати неправомірним Рішення Управління праці та соціального захисну населення Мукачівської міської ради від 24 лютого 2016 року про припинення з 01 березня 2016 року виплати ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Зобов`язати Управління праці та соціального захисну населення Мукачівської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2018 року.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

5. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено 17.03.2020 року.