Справа № 759/3433/20
Суддя: Бабич Н. Д.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/142/20
ун. № 759/3433/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про скасування постанови державного виконавця про арешт коштів від 29.02.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 року від ОСОБА_1 до Святошинського районного суду м. Києва надійшов адміністративний позов до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про скасування постанови державного виконавця про арешт коштів від 29.02.2016 року в порядку виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в сумі 304 002, 20 грн. та судового збору в сумі 3040,02 грн.

Згідно з ч. 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

З`ясовуючи питання належності розгляду даного позову за правилами адміністративного судочинства, суд дійшов такого висновку.

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м.Києва №2/759/4875/14. З матеріалів справи вбачаєьбся, що вказаний виконавчий лист було видано на виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва.

Так, згідно із ч.1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначенням п. 1, 2 ч.1 ст. 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до ч.1 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди виходять із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Положеннями ч.1 ст. 287 КАС визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до чт. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, за правилами адміністративного судочинства мали оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно, враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а відтак, наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись статтями 170, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про скасування постанови державного виконавця про арешт коштів від 29.02.2016 року.

Роз`яснити позивачеві, його право звернення до суду зі скаргою на дії, бездіяльність в порядку встановленому ЦПК України.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду або через Святошинський районний суд м.Києва.

Суддя Н.Д. Бабич