Справа № 346/5946/19
Суддя: Веселов В. М.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/5946/19
Провадження № 2-а/346/38/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Веселова В.М.

за участі секретаря судового засідання Максим`юк М.А.

позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийського відділу поліції про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Коломийського відділу поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ДПО18 № 274838 від 24 квітня 2019 року, згідно з якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП - здійснив зупинку транспортного засобу на місці, що позначене дорожньою розміткою, на якому дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 020,00 грн. В даній постанові зазначено, що він вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП ,а саме 24.04.2019 року о 20 год. 58 хв. керуючи транспортним засобом Фольксваген Пасат реєстраційний номер НОМЕР_1 в місті Коломия на пл.. Шевченка здійснив зупинку на місці яке позначено дорожнім знаком 5.38 місце для стоянки додатковою табличкою до нього 7.17 інваліди позначені дорожньою розміткою 1.30. ,чим порушив п.8.4. г ПДР України. Вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки він здійснив зупинку даного транспортного засобу в зоні дії знаку для інвалідів, оскільки біля нього в автомобілі перебувала ОСОБА_2 ,його дружина, яка є інвалідом 3 групи, а їй необхідно було купити ліки в аптеці, біля якої здійснено зупинку. Працівник поліції на його пояснення не реагував та почав складати протокол. При написанні вказаної постанови автоінспектор жодних доказів його вини не вказав, не надав свідків. Вважає дії поліцейського Коломийського ВП протиправними, а дану постанову незаконною і просить суд її скасувати.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився без поважної причини, про день,час та місце слухання справи був належним чином повідомлений ,про що свідчить рекомендоване повідомл ення,яке повернулось до суду з підписом уповноваженої особи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив,що в 24 квітня 2019 року, позивач його підвозив до автостанції в м.Коломия, поруч з аозивачем була його дружина,яка є інвалідом 3 групи. Позивач дійсно зупинився на пл.Шевченка на місці,яке призначене для зупинки автотранспорту,якими керують інваліди, для того,щоб придбати для своєї дружини ліки. В цей час до автомобіля під`їхав поліцейський патруль, який почав складати відповідні документи за порушення ПДР. Позивач вказував,що в нього в автомобілі знаходиться особа з інвалідністю,відповідно він правомірно скористався своїм правом на зупинку.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та свідка, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 24 квітня 2019 року о 20 год. 58 хв. керуючи транспортним засобом Фольксваген Пасат реєстраційний номер НОМЕР_1 в місті Коломия на пл.. Шевченка здійснив зупинку на місці яке позначено дорожнім знаком 5.38 місце для стоянки додатковою табличкою до нього «7.17 інваліди» позначені дорожньою розміткою 1.30. ,чим порушив п.8.4. г ПДР України., в зв`язку з чим позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень.

Позивач в своїй позовній заяві та в судовому засіданні пояснив, що Правила дорожнього руху не порушував, мотивуючи тим, що він дійсно 24.04. 2019 року рухався транспортним засобом Фольксваген Пасат реєстраційний номер НОМЕР_1 в місті Коломия на пл.Шевченка, здійснив зупинку даного транспортного засобу в зоні дії знаку для інвалідів, оскільки біля нього в автомобілі перебувала ОСОБА_2 , його дружина, яка є інвалідом 3 групи, а їй необхідно було купити ліки в аптеці, біля якої здійснено зупинку. Працівник поліції на його пояснення не реагував та почав складати протокол. При написанні вказаної постанови автоінспектор жодних доказів його вини не вказав, не надав свідків.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, потерпілих свідків, речовими доказами, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1,2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби в тому числі у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; а також в інших випадках. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частина 4 ст. 258 КпАП України встановлює, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Це означає, що винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення відповідає вимогам закону.

Позивач ОСОБА_2 обґрунтовує відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КпАП України, тим, що перевозив особу з інвалідністю ОСОБА_2 (інвалід ІІІ групи, що підтверджується копією відповідної довідки,яка долучена до матеріалів справи.

Частиною 5 ст. 122 КпАП України передбачено відповідальність у виді накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

Правила дорожнього руху (розділ 34) встановлюють, що горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 р. № 875-XII, вимог ч. 6 ст. 152-1 КпАП України водій чи пасажир повинні мати при собі документи, котрі підтверджують факт наявності у водія чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності), якщо вони користуються перевагами, що надаються водіям з інвалідністю.

Виносячи спірну постанову, відповідач вказував на те, що водій ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожньої розмітки 1.30 «Місця для інвалідів», однак судом встановлено, що пасажиром у вказаному автомобілі була ОСОБА_2 інвалід 3 групи,що надавало право позивачу скористатись відповідною стоянкою.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідачем не було дотримано вимог ст.ст.33,280 КпАП України, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором не об`єктивно досліджені та визначені всі обставини, які мають значення для винесення обґрунтованої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладено, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст.2,241-244,286 КАС України, ст.ст.122,126 ч.1,251,268,280,281,283,285 Кодексу про адміністративні правопорушення України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Коломийського відділу поліції про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне стягнення - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 №274838 від 24 квітня 2019 року поліцейського Коломийського ВП старшого сержанта поліції Угринчука Ігора Миколайовича за ст.122 ч.5 КУпАП, провадження стосовно ОСОБА_1 закрити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення термінів на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 16 березня 2020 року.

Суддя Веселов В. М.