Справа № 640/1353/20
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року м. Київ № 640/1353/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., при секретарі судового засідання Палій Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок»

до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про визнання протиправною та скасування постанови в частині, визнання протиправною та скасування постанови,

за участю представників сторін:

від позивача: Івченко Н.В.

від відповідача: Мірошник О.В.

встановив:

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» (надалі також - позивач) до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі також - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправною та скасувати Постанову від 26.12.2019 року про закінчення виконавчого провадження з виконання з виконання виконавчого листа №760/1867/19, виданого 25.11.2019 року Солом`янським районним судом м. Києва про поновлення ОСОБА_1 на посаді інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій №5 Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» з 08.01.2019 року, винесену головним державним виконавцем Дубровіним С.І., в частині виведення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору ВП №60740241 від 28.11.2019 року;

визнати протиправною та скасувати Постанову від 26.12.2019 року про відкриття виконавчого провадження №60940681 з виконання постанови №60740241, виданої 28.11.2019 року Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» виконавчого збору у розмірі 16692 гривень, винесену головним державним виконавцем Дубровіним С.І.;

стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» (Ідентифікаційний код: 01168185, місцезнаходження: 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 3) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (Ідентифікаційний код: 35008087, місцезнаходження: 03036, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 76 А).

В судовому засіданні представником позивач підтримано заявлений позов з мотивів викладених в ньому та просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Представником відповідача на адресу суду надано копії матеріалів виконавчого провадження та надано пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2019 року № 760/1867/19 визнано незаконним Наказ ПрАТ «Діпрозв`язок» № 5-К від 08.01.2019 року про звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій №5 ПрАТ «Діпрозв`язок» з 08.01.2019 року, стягнуто з ПрАТ «Діпрозв`язок» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1868,4,99 грн.

На виконання Рішення суду від 16.05.2019 року №760/1867/19 ПрАТ «Діпрозв`язок» було видано Наказ № 40/к від 22.05.2019 року про поновлення на роботі працівника, згідно якого скасувано наказ ПрАТ «Діпрозв`язок» від 08.01.2019 року № 5/к про звільнення, поновити ОСОБА_1 на посаді інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій №05 ПрАТ «Діпрозв`язок», на умовах п`ятиденного робочого тижня, з тривалістю робочого часу 40 годин на тиждень, з посадовим окладом 4725,00 грн., з 08.01.2019 року та виплачена сума на відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В подальшому позивач направив на адресу ОСОБА_1 листи з проханням з`явитися на робочому місці, приступити до виконання обов`язків за посадою, надати трудову книжку, а також направлено копію Наказу № 40/к від 22.05.2019 року про поновлення на роботі.

ПрАТ «Діпрозв`язок» звернулося із листом за №336/00 від 07.08.2019 року до відповідача та повідомлено про виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2019 року по справі №760/1867/19 з наданням підтверджуючих документів, а також повідомлено про ухилення ОСОБА_1 від виконання такого рішення, для відповідного реагування.

Відповідачем 28.11.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60740241 з виконання виконавчого листа №760/1867/19 та вимогу виконавця від 28.11.2019 року №96638 щодо виконання рішення про поновлення ОСОБА_1

04.12.2019 року позивачем на адресу відповідача подано заяву від 03.12.2019 року № 526/00 про виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій №5 ПрАТ «Діпрозв`язок» з 08.01.2019 року та надано підтверджуючі документи, зокрема, платіжне доручення №585 від 28.05.2019 року, платіжне доручення №719 від 02.07.2019 року, платіжне доручення №1218 від 06.11.2019 року, копію Наказу від 22.05.2019 року №40/к Про поновлення на роботі працівника, копію повідомлення ОСОБА_1 від 27.05.2019 року №226/02 з описом, фіскальним чеком та накладною Укрпошти, копію листа-повідомлення ОСОБА_1 від 29.10.2019 року № 462/02, копію листа-повідомлення ОСОБА_1 від 06.11.2019 року №482/02.

Актом державного виконавця від 13.12.2019 року встановлено, що боржником виконано рішення суду та поновлено ОСОБА_1 , зроблено відповідний запис в трудову книжку та надано копії підтверджуючих документів, а саме копію трудової книжки та копію наказу від 22.05.2019 року №40/к.

Відповідачем винесено постанову від 26.12.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 60740241 з виконання виконавчого листа №760/1867/19.

Постановою від 26.12.2019 року про закінчення виконавчого провадження встановлено, що рішення повно фактично виконано та постановлено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №60740241 від 28.11.2019 року вивести в окреме провадження.

Позивач вважає винесену постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, в зв`язку з чим звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у, цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Оскаржувані постанови винесені без дотримання вказаних принципів.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Згідно ч.1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності,, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Системний аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави вважати, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є:

фактичне виконання судового рішення;

вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

За своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до пункту 21 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення, виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. ;

Згідно Постанови від 26.12.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 60740241 з виконання виконавчого листа №760/1867/19, виданого 25.11.2019 року Солом`янським районним судом м. Києва, виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Поновлення на роботі є рішенням немайнового характеру. Порядок виконання таких рішень передбачений розділом VIII Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. З ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Проаналізувавши положення статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що під час виконання рішень немайнового характеру державний виконавець фактично надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку законодавець диференціює подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення. Так, якщо рішення можливо виконати без участі боржника державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення, а якщо рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надсилання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто не вживає жодних заходів примусового виконання рішення.

В даному конкретному випадку, фактично судове рішення державним виконавцем виконане не було. Державний виконавець не вчинив будь-яких дій, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що ПрАТ «Діпрозв`язок» добровільно виконало рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року №14 роз`яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Аналогічний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 28.02.2019 року у справі № 819/1116/17 (№ К/9901/3131/17) та від 15.02.2018 року у справі № 910/1587/13.

Відповідно до ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частини 4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто дані рішення виконавця є нерозривно пов`язаними. У виконавця автоматично виникає обов`язок винести постанову про стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження. Це означає, що якщо в ході виконавчого провадження будуть встановлені обставини, які виключають стягнення виконавчого, збору, виконавче провадження повинно бути закінчено без його стягнення.

Частиною 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.01.2019 року у справі № 760/9521/15-ц, провадження №61-24060св18, зазначив наступне: «Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника».

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову від 26.12.2019 року про закінчення виконавчого провадження з виконання з виконання виконавчого листа №760/1867/19, виданого 25.11.2019 року Солом`янським районним судом м. Києва про поновлення ОСОБА_1 на посаді інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій №5 Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» з 08.01.2019 року, винесену головним державним виконавцем Дубровіним С.І., в частині виведення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору ВП №60740241 від 28.11.2019 року.

Визнати протиправною та скасувати Постанову від 26.12.2019 року про відкриття виконавчого провадження №60940681 з виконання постанови №60740241, виданої 28.11.2019 року Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» виконавчого збору у розмірі 16692 гривень, винесену головним державним виконавцем Дубровіним С.І.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» (, 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 3) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (, 03036, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 76 А).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення виготовлено 13.03.2020 року.

Суддя І.В. Смолій