Справа № 1.380.2019.006426
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №1.380.2019.006426

16 березня 2020 року

зал судових засідань №10

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Ходань Н.С.,

за участю:

представника позивача Шуневич Т.П.,

представника відповідача Павліша О.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» до Головного управління ДФС у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення.

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Фірма «Нафтогазбуд» (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 144) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18.03.2019 №.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідачем винесено оскаржуване рішення, яким застосовано до позивача штрафні санкції за факти несвоєчасної сплати узгодженої суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.03.2012 по 08.08.2018. Позивач вважає, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем з порушенням вимог та порядку, передбаченого діючим законодавством, а тому є неправомірним та підлягає скасуванню. Крім того, зазначає, що доданий до оскаржуваного рішення розрахунок штрафних санкцій є необґрунтований, а саме не деталізовано з яких сум здійснено обрахунок, не враховано, що в силу вимог абз.5, 6 підпункту 2 пункту 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне державне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №499 при застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за календарний місяць.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до ч.ч.2, 3 ст.25 Закону №2464-VI, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Проведеною перевіркою платника було встановлено порушення вимог ч.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та п.6 ч.3 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, а саме: дані перевірки свідчать про несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.03.2012 по 08.08.2018. Крім того, вважає, що з позовної заяви та долучених до неї документів не вбачається факту вчасної сплати позивачем сум з єдиного внеску. Доводи позовної заяви базуються виключно на наявності, як наголошує сам позивач, формальних підстав для скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. З огляду на зазначене, ГУ ДПС в Львівській області вважає, що у позивача наявна заборгованість по єдиному внеску та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третьою особою подано до суду пояснення по суті позовних вимог від 26.12.2019. У вказаних поясненнях Пенсійний фонд зазначає, що позивач (його структурний підрозділ Управління виробничо-технологічної комплектації ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд») перебував на обліку УПФ України у Франківському районі м.Львова як платник єдиного соціального внеску. 01.10.2013 Міністерство доходів і зборів України розпочало адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з набранням чинності Законами України від 04.07.2013 №404-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи». Станом на 01.10.2013 заборгованість Управління виробничо-технологічної комплектації ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд» згідно з карткою особового рахунку становить 83039,66грн., що складається з недоїмкою по сплаті єдиного соціального внеску в сумі 78539,98грн., штрафних санкцій в сумі 1777,12грн., пені у сумі 2733,56грн. Станом на 01.10.2013 на примусовому виконанні у відділі ДВС перебували виконавчі документи щодо стягнення заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску: виконавчий лист, виданий Львівським окружним адміністративним судом 16.10.2012 №2а-8376/12/1370 на суму 56471,93 грн.; заборгованість погашена Товариством у повному обсязі; виконавчий лист, виданий Львівським окружним адміністративним судом 23.04.2013 №813/1678/13-а на суму 15218,80грн.; заборгованість погашена Товариством у повному обсязі; виконавчий лист, виданий Львівським окружним адміністративним судом 19.09.2012 №2а-6113/12/1370 на суму 11484,56грн.; заборгованість погашена Товариством у повному обсязі; виконавчий лист, виданий Львівським окружним адміністративним судом 27.05.2013 №813/2799/13-а на суму 18526,37 грн.; заборгованість погашена Товариством у повному обсязі.

У строк, встановлений судом, від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими, в т.ч. на їх підтвердження не подано жодних доказів. А тому, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Судом встановлено таке.

На підставі ст.ст.75, 76, 86 розділу ІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, із внесеними змінами та доповненнями, п.2 ч.1 ст.13 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», із змінами та доповненнями, ГУ ДФС у Львівській області проведено перевірку Управління виробничо-технологічної комплектації Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» (відокремлений підрозділ позивача) з питань своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За результатами проведеної перевірки та на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI, ГУ ДФС у Львівській області винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, згідно з якого до відокремленого підрозділу позивача застосовано штрафну санкцію та нараховано пеню на суму 184674,59грн.(17344,43грн.-штрафна санкція, 167330,16грн.-пеня) за період з 21.01.2012 до 08.08.2018.

Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки у відповідача не було жодних законних підстав для застосування штрафних санкцій та пені.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (далі Закон №2464-VI, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI:

- єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2);

- недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до приписів ст.9 Закону №2464-VI:

- єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі (частина перша);

- обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина друга);

- обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина третя);

- платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (частина восьма).

Частинами 11 та 12 ст.9 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника; у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Частинами 2 4 ст.25 цього Закону визначено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Окрім цього, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. (ч.ч.10, 13 ст.25 вказаного Закону). Орган доходів і зборів за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладає на платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п.2 ч.11 ст.25 зазначеного Закону).

Щодо подвійного стягнення з позивача штрафних санкцій та пені, суд зазначає таке.

Функції по адмініструванню єдиного внеску передані від органів Пенсійного фонду України до органів ДФС, починаючи з 01.10.2013р.

Згідно з наданими ГУ ПФУ у Львівській області доказами підтверджується та обставина, що органами пенсійного фонду до 01.10.2013р. вживались заходи по стягненню із позивача заборгованості по сплаті єдиного внеску.

Так, на підставі відповідних судових рішень Львівським окружним судом були видані виконавчі листи, по яких заборгованість з єдиного внеску є повністю сплачена позивачем:

від 23.04.2013 по справі №813/1678/13-а на суму 15218,80грн.;

від 19.09.2012 по справі № 2а-6113/2012 на суму 11484,56грн.;

від 27.05.2013 по справі №813/2799/13-а на суму 18526,37грн.

Таким чином, оскільки органами пенсійного фонду здійснювались заходи щодо стягнення заборгованості, штрафних санкцій та пені, нарахованих на заборгованість, що виникла за вказані періоди; вказана суми боргу є погашеною у повному обсязі, тому, із урахуванням черговості зарахування коштів, стягнення органами фіскальної служби штрафних санкцій за періоди, що хронологічно передують тим, за якими заборгованість вже погашена, є неправомірним.

Щодо врахування мораторію на застосування фінансових санкцій, суд зазначає таке.

Ухвалою господарського суду Львівської обл. від 25.10.2012 було порушено провадження у справі № 5015/4447/12 про банкрутство ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд» було припинено на підставі ухвали цього ж суду від 21.07.2014.

Згідно з ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції Закону № 2342-ХІІ від 14.05.1992, яка діяла на момент введення мораторію, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до ч.4 ст.12 цього Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство.

Згідно з абз.2 ч.4 ст.12 наведеного Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов`язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів).

Виходячи з аналізу наведених норм, суд вважає, що вказана норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов`язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка за невиконання грошових зобов`язань не нараховується в силу прямої заборони встановленої законом, безвідносно до часу їх виникнення.

Відтак, боржник повинен виконувати зобов`язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, проте в цьому спорі йдеться не про вимогу поточного кредитора, а про нарахування штрафу і пені, на які під час дії мораторію встановлено законодавчу заборону.

Окрім цього, суд наголошує на тому, що на час винесення ухвали господарського суду Львівської області від 25.10.2012, якою порушено провадження по справі про банкрутство ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд», Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не містив покликання на те, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Наведена позиція узгоджується з правовою позицією про те, що протягом здійснення провадження у справі про банкрутство встановлюється заборона на нарахування боржнику, щодо якого порушено справу про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, неустойки (штрафу, пені), а також інших санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань, викладеною Верховним Судом України у постановах від 18.12.2012 у справі № 5/34-09, від 12.03.2013 у справі № 29/5005/16170/2011, та від 01.10.2013 у справі № 28/5005/3240/2012, Верховним Судом у постанові від 11.09.2018 у справі №820/10403/15.

Водночас у рішеннях від 30.05.2018 у справі № 26/48/09-910/2433/16 та від 11.09.2018 у справі №820/10403/15 Верховний Суд зазначив, що виходячи зі змісту Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», боржник повинен виконувати зобов`язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, що можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про протиправність застосування оскаржуваним рішенням до позивача штрафних санкцій та пені під час дії мораторію, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Львівській області .

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» до Головного управління ДФС у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Залізничного управління Головного управління ДФС у Львівській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18.03.2019 №.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 144, ) судовий збір в сумі 2770(дві тисячі сімсот сімдесят)грн. 12коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.03.2020.

Суддя Лунь З.І.