Справа № 400/4732/19
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 березня 2020 р.4 № 400/4732/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до АДРЕСА_2
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Баштанської міської ради з вимогами про визнання протиправною бездіяльності Баштанської міської об`єднаної територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, що була допущена при розгляді заяви ОСОБА_1 від 30.01.2019, зобов`язати Баштанську міську об`єднану територіальну громаду Баштанського району Миколаївської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2019 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою отримання у власність двох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах Новоєгорівського територіального органу Баштанської міської об`єднаної територіальної громади загальною площею 2 га, а саме одної ділянки площею 1,6 га та другої площею 0,4 га, відповідно до ст.118 Земельного кодексу України.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що 04.02.2019, ним було подано заяву до відповідача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою отримання у власність двох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах Новоєгорівського територіального органу Баштанської міської об`єднаної територіальної громади загальною площею 2 га, а саме одної ділянки площею 1,6 га та другої площею 0,4 га, відповідно до ст.118 Земельного кодексу України. На теперішній час зазначені ділянки вільні та ніким не використовуються. Але, відповідачем зазначене звернення не було розглянуто відповідно до вимог ст.118 Земельного кодексу України. Листом голови Баштанської міської ради від 01.03.2019 було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою та зазначено, що позивачу необхідно розробити детальний план території, в якому буде зазначено можливість зміни цільового призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію, відповідач виклав у відзиві. Вказані та обрані заявником земельні ділянки знаходяться в межах населеного пункту та відповідно мають цільове призначення землі житлової та громадської забудови. Порядок їх використання визначено главою 6 Земельного кодексу України. У земельному законодавстві України визначено поняття «категорія землі» та «цільове призначення земельної ділянки». Основною для визначення цільового призначення земельної ділянки є визнання її належності до відповідної категорії земель. Позивач вимагає надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельні ділянки, що знаходяться в межах населеного пункту с. Новоєгорівка, та мають цільове призначення землі громадської та житлової забудови. Більш того, позивач бажає їх отримати у власність для ведення особистого селянського господарства. Для цього необхідно змінити цільове призначення вказаних земельних ділянок, а це протирічить законодавству України. Статтею 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється. Позивачу було надано проміжну відповідь від 01.03.2019.

В судовому засіданні 10.03.2020 позивач та представник відповідача підтримала власні позиції, викладені у процесуальних заявах по суті справи.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження 17.03.2020 без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, відповідно до визначених строків в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі, оскільки клопотань від сторін про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, від сторін не надходило.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

30.01.2019 ОСОБА_1 подав до Баштанської міської ради заяву про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою для передачі у власність 2-х земельних ділянок в межах Новоєгорівської теріторіального органу виконавчого комітету міської ради Баштанського району Миколаївської області, ділянка 1,6 га, та 0,4 га.

Зазначена заява була зареєстрована Баштанською міською радою 04.02.2019.

01.03.2019 листом за №С-7/02.03-6/3 Баштанський міський голова, відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, з посиланням на те, що земельні ділянки, на які претендує позивач, мають призначення житлова та громадська забудова, та для вирішення проблему по суті необхідно розробити детальний план території.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ст.33 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного Кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч.6,7 ст.118 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підставою для відмови у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місце розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Жодної іншої підстави відмови у наданні дозволу Земельний кодекс України не передбачає.

Крім того, пунктом «а» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Згідно статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97 ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Необхідність розгляду питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою виключно повноважним органом сесію відповідного органу місцевого самоврядування, неоднократно висловлювалося в постановах Верховного Суду, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №638/8079/16-а (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/82998208).

За таких обставин, враховуючи, що заяву позивача не було розглянуто повноважним органом, позов належить задовольнити у повному обсязі.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 768,40 гривень підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також позивачем заявлено клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 1500 гривень, однак жодних доказів на підтвердження понесення цих витрат, позивачем не наданою.

Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

Положеннями ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Аналогічні правові позиції викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17 та від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

Таким чином, за відсутності доказів фактичного (реального) понесення витрат на правничу допомогу, у суду відсутні підстави для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області (вул. Героїв небесної сотні, 38,Баштанка,Баштанський район, Миколаївська область,569) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльності Баштанської міської об`єднаної територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, що була допущена при розгляді заяви ОСОБА_1 від 30.01.2019.

3. Зобов`язати Баштанську міську об`єднану територіальну громаду Баштанського району Миколаївської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2019 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою отримання у власність двох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах Новоєгорівського територіального органу Баштанської міської об`єднаної територіальної громади загальною площею 2 га, а саме одної ділянки площею 1,6 га та другої площею 0,4 га, відповідно до ст.118 Земельного кодексу України.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області (вул. Героїв небесної сотні, 38,Баштанка,Баштанський район, Миколаївська область,569) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім грн сорок коп).

5. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко