Справа № 640/215/20
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року м. Київ № 640/215/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес"
доГоловного управління державної податкової служби у м.Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Бердичівський МБЗ "Прогрес") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління державної податкової служби у м.Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у м.Києві, контролюючий орган), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 грудня 2019 року №.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки з боку позивача відсутній факт порушення граничних строків сплати грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за три квартали 2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 січня 2020 року відкрито спрощене провадження у справі.

У письмовому відзиві на позов відповідач зазначив про порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток, визначеної в податковій декларації з податку на прибуток від 08 листопада 2019 року № з затримкою до 30 календарних днів, у зв`язку з чим контролюючим органом спірним рішенням застосовано штраф за порушення граничного строку сплати податку на прибуток у розмірі 10% у розмірі 705 581,64 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року з метою повного та всебічного розгляду справи суд призначив судове засідання для надання сторонами пояснень.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

ГУ ДПС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, згідно порядку встановленого статтею 76, та пункт 86.2 статті 86 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами і доповненнями проведено камеральну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати суми (зобов`язання) по податку на прибуток, за результатами якої контролюючим органом складено акт від 22 листопада 2019 року № 4249/26-15-04-10-20.

За висновками відповідача, викладеними в акті перевірки, TOB "Бердичівський МБЗ "Прогрес" в порушення вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, несвоєчасно сплачено (перераховано) узгоджену суму грошового зобов`язання з податку на прибуток, визначену в податковій декларації з податку на прибуток від 08 листопада 2019 року № з затримкою до 30 календарних днів (дані щодо погашення сум податкового боргу та інформація щодо несвоєчасної сплати, кількості днів порушення та застосованих штрафних санкцій наведено в акті камеральної перевірки та розрахунку штрафних санкцій).

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 17 грудня 2019 року № про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати податку на прибуток у розмірі 10% у сумі 705 581,64 грн.

Не погоджуючись з прийнятим контролюючим органом рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 67 ПК України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктами 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пунктів 54.1, 54.3 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, у випадках, встановлених підпунктами 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом (пункт 54.5 статті 54 ПК України).

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Статтею 56 ПК України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У той же час, згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Водночас пунктом 109.1 статті 109 ПК України передбачено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що законодавець передбачив можливість застосування до платника наслідків несвоєчасної сплати, зокрема узгодженої суми грошового зобов`язання, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, лише за наявності його вини.

З матеріалів справи вбачається, що при проведенні камеральної перевірки дотримання податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на прибуток, відповідачем встановлено факти порушення платником (позивачем) граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, що призвело до виникнення автоматично розрахованих штрафних (фінансових) санкцій у сумі 705 581,64 грн.

Так, на думку відповідача, позивачем нараховано зобов`язання по декларації з податку на прибуток від 08 листопада 2019 року № у розмірі 7 063 216,00 грн, термін сплати - 19 листопада 2019 року.

Тоді як, позивач погасив недоїмку: у розмірі 3 827 400 грн платіжним дорученням від 20 листопада 2019 року № 121019; у розмірі 236 600,00 грн платіжним доручення від 20 листопада 2019 року № 724 та у розмірі 3 000 000,00 грн платіжним дорученням від 20 листопада 2019 року № 723, тобто з затримкою на 1 календарний день, у результаті чого було застосовано штрафну санкцію у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу.

Водночас суд не може погодитися з зазначеними висновками контролюючого органу з огляду на наступне.

Відповідно до вимог підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Пункт 49.20 зазначеної статті передбачає, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Як свідчать матеріали спарви, останній день строку подання позивачем податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 3 квартали 2019 року, передбачений підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України припав на вихідний день (09 листопада 2019 року, суббота), отже граничний строк подання такої декларації є операційний (банківський) день, що настає за вихідним днем - 11 листопада 2019 року (понеділок).

Останню дату граничного строку подання декларації (09 листопада 2019 року) підтвердив і відповідач у справі під час судового засідання.

При цьому, відповідач також не заперечував сплату позивачем податкового грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за 3 квартали 2019 року в сумі 7 064 000,00 грн - 20 листопада 2019 року, водночас вважає, що останнім таку сплату здійснено з затримкою на 1 календарний день.

Водночас, відповідачем не врахованого того, що граничним строком подання зазначеної декларації було 11 листопада 2019 року, та саме від цієї дати розпочинається відлік десятиденного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання за три квартали 2019 року. Відповідно граничний строк сплати вказаного податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за три квартали 2019 року настає 21 листопада 2019 року.

Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду України від 09 червня 2015 року у справі № 21-18а15 та у постанові Верховного Суду у справі №804/15246/15 (провадження №К/9901/26428/18).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17 грудня 2019 року № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки з боку позивача відсутній факт порушення граничних строків сплати грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за три квартали 2019 року.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 10 583,72 грн, що підтверджується оригіналом платіжного доручення від 26 грудня 2019 року №142074.

Відтак, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, присудженню на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору в розмірі 10 583,72 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 грудня 2019 року №, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби України у м.Києві.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 10 583,72 грн. (десять тисяч п`ятсот вісімдесят три гривні 72 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної податкової служби у м.Києві.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" (01021, м. Київ, вул.Інститутська, 16, оф.1/22, )

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у м.Києві (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 33/19, )