Справа № 580/209/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/209/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сбербанк» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року (місце ухвалення: місто Черкаси, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту не зазначена) у справі за позовом акціонерного товариства «Сбербанк» до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Сван» про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

АТ «Сбербанк» звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 31620669 від 27.12.2019 р.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що закриваючи виконавче провадження постановою від 29.05.2015 р. (скасовано рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 року) за виконавчим написом № 557, ДВС не відправило оригінал виконавчого напису ані на адресу особи, шо його видавала (приватний нотаріус), ані на адресу стягувача (банку).

Тобто, на думку апелянта, оригінал виконавчого документу знаходиться в ДВС на даний час.

Крім того, апелянт зауважує, що постанова про поновлення виконавчого провадження на адресу приватного нотаріуса також не направлялась, про що свідчить відсутність доказів саме направлення такої постанови на адресу нотаріуса. З огляду на це, апелянт вважає, що нотаріус об`єктивно не могла дізнатись про наявність відповідного обов`язку.

Апелянт стверджує, що відповідач не надавав відзиву і не пояснював, яким чином і коли ним проводилась фактична відправка (або ж передача) документів виконавчого провадження, зокрема, приватному нотаріусу Бочкарьовій А. В. (чи це була відправка поштою, кур`єром, передача нарочним, тощо).

Посилання місцевого суду на те, що 05.12.2019 року ДВС було сформовано вимогу нотаріусу про необхідність надання виконавчого напису, яку відправлено 14.12.2019 року, апелянт вважає таким, що не заслуговує на увагу, оскільки строк на виконання такої вимоги не є розумним.

Відзив до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, з належними документами, що посвідчують право представників представляти їх інтереси, в судове засідання не з`явилися.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 17.03.2020 р. постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання виконавчого напису нотаріуса від 01.03.2012 р. № 557 державним виконавцем 12.03.2012 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 31620669.

В подальшому, постановою державного виконавця від 29.05.2015 р. виконавче провадження № 31620669 закінчено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що рішенням господарського суду міста Києва від 15.09.2014 р. у справі № 910/14880/14 визнано вказаний виконавчий напис нотаріуса від 01.03.2012 р. № 557 таким, що не підлягає виконанню повністю.

Виконавчий напис приватного нотаріуса № 557 від 01.03.2012 р. повернуто разом з постановою про закінчення виконавчого провадження згідно супровідного листа № 1782/2.1-28 від 29.05.2015 р.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 р. визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про завершення ВП № 31620669 від 29.05.2015 р. Рішення суду набрало законної сили 14.08.2018 р.

На виконання вимог вказаного рішення державним виконавцем 25.10.2018 р. прийнято постанову про відновлення ВП № 31620669.

Пунктом 3 наведеної постанови зобов`язано посадову особу, якій повернуто виконавчий документ, пред`явити його до виконання в місячний термін з дня її винесення.

В подальшому, державним виконавцем сформовано вимогу № 10384/21-10 від 05.12.2019 р., адресовану приватному нотаріусу Бочкарьовій А. В., згідно якої державний виконавець просив повторно направити на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області оригінал (дублікат оригіналу) виконавчого напису приватного нотаріуса № 557 від 01.03.2012 р.

Вказана вимога направлена 14.12.2019 р. приватному нотаріусу Бочкарьовій А. В. згідно рекомендованого поштового відправлення № 670.

27.12.2019 державним виконавцем Горбатюк В. П. прийнято постанову про закінчення ВП № 31620669. Підставою прийняття вказаної постанови стало ненадходження до відділу примусового виконання рішень оригіналу виконавчого напису приватного нотаріуса № 557 від 01.03.2012 р.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404) у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 39 Закону № 1404 у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відтак вказана норма, якою визначено обов`язок особи, у якої знаходиться оригінал виконавчого документу (приватного нотаріуса), направити його до відповідача у місячний строк є імперативною та не підлягає довільному тлумаченню.

Як вбачається колегією суддів з матеріалів справи, в пункті 3 постанови про відновлення виконавчого провадження від 25.10.2018 р. відповідачем процитовано положення ст. 41 Закону № 1404 (а. с. 71).

Вказана постанова направлена на адресу приватного нотаріуса.

Крім того, згідно відомостей сайту ПАТ «Укрпошта» поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 670, а саме вимога державного виконавця про направлення оригіналу виконавчого напису, було вручено за адресою направлення 16.12.2019 р., в той час як оскаржувана постанова прийнята 27.12.2019 р., що не спростовує твердження суду першої інстанції про належність дій відповідача щодо повідомлення особи, у якої знаходиться оригінал виконавчого напису, у передбачений законодавством спосіб.

Крім того, на переконання колегії суддів, приватний нотаріус мав достатньо часу для направлення оригіналу виконавчого документа на адресу виконавця.

Водночас, колегія суддів ставиться критично до твердження апелянта в частині ненаправлення на адресу приватного нотаріуса оригіналу виконавчого напису, оскільки таке твердження могло бути спростовано відповідними запереченнями самого приватного нотаріуса в ході листування з органом примусового виконання рішень, докази чого в матеріалах справи відсутні.

У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Колегія суддів зауважує, що позивач, як сторона виконавчого провадження, не був позбавлений можливості звертатися до приватного нотаріуса з метою фіксації факту неотримання оригіналу виконавчого документа, неотримання постанови про відновлення виконавчого провадження та з`ясовувати причини ненаправлення приватним нотаріусом двічі запитуваного оригіналу виконавчого напису.

В той же час, позивач використав принцип свободи надання доказів та поклався на обов`язок доказування відповідачем, який, в свою чергу, надав належні, достатні та допустимі докази вчинення ним дій у відповідності до ст. 2 КАС України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

У відповідності до ч. 3 ст. 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Керуючись ст.ст. 271, 287, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329, 330, 333 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сбербанк» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства «Сбербанк» до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Сван» про визнання протиправною та скасування постанови залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 330, 333 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 17.03.2020 р.)