Справа № 140/2430/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2430/19 пров. № А/857/339/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Старунського Д.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року (суддя першої інстанції Денисюк Р.С., м. Луцьк, повний текст рішення складено 09.12.2019),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області про визнання дій протиправними щодо виготовлення та надіслання довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ від 19.03.2019 № 7/99 до Пенсійного фонду України для здійснення позивачу перерахунку пенсії, замість довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 23.03.2018 № 2765 та зобов`язання відповідача відкликати з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ від 19.03.2019 № 7/99.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, тому просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи незгоду, зазначив, що він по липень 2012 року проходив службу на посаді заступника начальника відділу внутрішньої безпеки у Волинській області, який відносився до структури апарату МВС України. Пенсію відповідно призначено за вислугу років на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ). 21.03.2018 на виконання законодавства про перерахунок пенсій військовослужбовців та прирівняних до них осіб відповідачем була видана позивачу довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, згідно з якою посаду, з якої звільнився позивач, прирівняно до посади заступника начальника відділу апарату Національної поліції України. У подальшому ГУ ПФ України у Волинській області повідомив позивача, що ліквідаційна комісія УМВС України у Волинській області надала нову довідку про грошове забезпечення на зміну попередньо поданій у березні 2018 року і відповідно проведено перерахунок пенсії. Апелянт вважає, що такі дії відповідача є неправомірними, оскільки безпідставно прирівняно його посаду до підрозділу апарату УМВС України у Волинській області, що вплинуло на визначення розміру посадового окладу, основного розміру грошового утримання, процентного відношення надбавок та доплат, та розмір пенсії в цілому. Грошове забезпечення позивача повинно бути розраховане, виходячи з грошового забезпечення за відповідною посадою поліцейського в структурі центрального апарату Національної поліції. Суд, грубо порушивши норми матеріального права, зробив неправильний висновок, що у довідці від 21.03.2018 відповідачем невірно прирівняно посаду позивача, яку він займав до звільнення в органах МВС, до відповідної посади поліцейського, що в свою чергу вплинуло на зазначення грошового забезпечення для перерахунку пенсії і у Ліквідаційної комісії, з врахуванням вищезазначених обставин, були правові підстави для відкликання даної довідки та направлення нової довідки для перерахунку пенсії із зазначенням в ній грошового забезпечення поліцейського за прирівняною посадою.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФ України у Волинській області просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду завчасно шляхом надіслання судових повісток за офіційною електронною адресою та телефонограмами, що підтверджено матеріалами справи. Про причини неявки суду повідомлено не було.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом МВС України від 31.07.2012 №649 о/с було звільнено в запас за пунктом 64 «в» (через обмежений стан здоров`я) згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, з посади «заступника начальника відділу внутрішньої безпеки у Волинській області (підпорядкованого Департаменту внутрішньої безпеки)» (а.с. 93-103).

Позивачу була призначена пенсія на умовах, передбачених Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, у 2018 році пенсію позивача було перераховано ГУ ПФУ у Волинській області з 01.01.2016.

При цьому, обчислення пенсії проводилось на підставі довідки Ліквідаційної комісії управління МВС України у Волинській області від 23.03.2018 №2765 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, згідно з якою посада позивача, а саме «заступник начальника відділу внутрішньої безпеки у Волинській області (підпорядкованого МВС)» була прирівняна до посади «заступник начальника відділу» та грошове забезпечення становило: посадовий оклад 3800,00 грн, оклад за спеціальним званням «підполковник поліції» - 2200 грн, надбавки за стаж служби 40% - 2400 грн, надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 570 грн, премія 83,55% - 7494,44 грн, а всього 16464,44 грн (а.с. 25).

19.03.2019 Ліквідаційна комісія УМВС України у Волинській області направила до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нову довідку №7/99 із значно меншим розміром грошового забезпечення ОСОБА_1 . Згідно з новою довідкою, посада позивача прирівняна до посади «заступник начальника відділу, що не входить до складу управління, Апарату головних управлінь Національної поліції», але вже не в управлінні апарату Національної поліції України, а в Головному управлінні поліції у Волинській області. Це призвело до зменшення розмірів грошового забезпечення з 16464,44 грн до 8074,24 грн (а.с. 27).

03.04.2019 ГУ ПФ України у Волинській області листом №2761/02-60ЗР повідомило позивача, що Ліквідаційна комісія УМВС України у Волинській області надала нову довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 №7/99 від 19.03.2019 на заміну попередньо наданій довідці №2765 від 23.03.2018, у зв`язку із чим проведено перерахунок пенсії позивача, та її розмір до виплати становить 5651,97 грн (а.с. 30).

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про законність таких дій відповідача з наступних підстав.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ). Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються.

Відповідно до абзацу другого розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

З огляду на це, правильним є висновок суду першої інстанції, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно Кабінет Міністрів України Постановою від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988) та Постановою від 18.11.2015 № 947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями.

24.02.2018 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 (далі - Постанова № 103), пунктом 3 вказаної Постанови № 103 вирішено перерахувати з 01 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

17.02.2017 МВС України прийнято Наказ № 138, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 15.03.2017 №348/30216 «Про затвердження Переліку посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що прирівнюються посадам поліції. Однак, вказаним Наказом № 138 не було визначено до переліку яких посад поліцейських слід прирівняти колишніх працівників внутрішньої безпеки МВС України.

Вказана обставина стала підставою для звернення Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області до МВС України щодо надання роз`яснення з питань встановлення посадових окладів та премій до прирівнюваних посад поліцейських пенсіонерів МВС, звільнених з посад ГУБОЗ ДВБ та ДВБ МВС України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до листа Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності від 28.02.2019 № 22/6-1020 повідомлено Ліквідаційну комісію УМВС України у Волинській області, що управління (відділи) внутрішньої безпеки в областях функціонували в структурі підрозділів, підпорядкованих МВС, а не в структурі апарату МВС. Також у вказаному листі зазначено, що посадові оклади працівникам зазначеного підрозділу були встановлені на рівні посадових окладів осіб начальницького складу органів внутрішніх справ для апарату ГУМВС (УМВС) України в областях, які згідно з діючою на той час структурою також підпорядковувались Міністерству внутрішніх справ України. Рекомендовано Ліквідаційним комісіям розміри грошового забезпечення у довідках про перерахунок пенсій привести у відповідність до вищезазначеного.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач на заміну довідки від березня 2018 року правильно направив до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нову довідку від 19.03.2019, відповідно до якої посада позивача на день звільнення зі служби прирівняна до посади начальника відділу, що не входить до складу управління, апарату Головних управлінь Національної поліції, визначеної на підставі розділу VII Наказу № 138. При цьому, суд вважав, що при видачі позивачу довідки від 21.03.2018 для перерахунку пенсії Ліквідаційною комісією невірно прирівняно посаду позивача, яку він займав до звільнення до Центрального апарату Національної поліції України.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що з такими висновками суд першої інстанції не можна погодитись з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» спеціальними підрозділами по боротьбі з організованою злочинністю є Головні управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України. Пунктом 7 вказаної статті передбачено, що у структуру спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю входять інформаційно-аналітичні відділи, оперативно-розшукові, а також оперативно-технічні служби, підрозділи швидкого реагування, внутрішньої безпеки, кадрові та інші служби.

Отже, зазначеним вище Законом, на момент звільнення позивача встановлено, що Департамент внутрішньої безпеки, де позивач перебував на посаді заступника начальника відділу знаходився в структурі ГУБОЗ МВС України, який був структурним підрозділом апарату МВС України.

Крім того, п. 2.6. постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року №3720- ХІІ «Про затвердження Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення (спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України» визначено, що в управліннях, відділах по боротьбі з організованою злочинністю створюються інформаційно-аналітичні та оперативно-розшукові відділи, а також підрозділи швидкого реагування, внутрішньої безпеки, оперативно-технічні, тилові, кадрові, фінансові та інші служби. Вказана постанова Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року №3720- ХІІ втратила чинність 12 лютого 2015 року, тобто, коли позивач перебував на пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що призначення позивача на посаду та звільнення з посади здійснювалося за наказами міністра внутрішніх справ України.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що накази МВС України про призначення на посаду і звільнення з посади позивача, є безперечними доказами того, що займана посада входила в перелік посад апарату МВС України, з огляду на виконувані спеціальні функції, фактичне підпорядкування, фінансування та місце Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ в структурі МВС України.

Крім того, наказом №480 Міністерства внутрішніх справ України від 07 вересня 1994 року визначено, що підрозділи внутрішньої безпеки входять до головного управління по боротьбі з організованою злочинністю МВС України та виконують спеціальні функції. Відтак, посада, яку позивач займав у відділі Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України, відносилася до посади апарату МВС України. Наказ МВС України № 480 від 07.09.1994 скасований наказом МВС України № 1032 від 13.11.2012, коли останній перебував на пенсії.

Враховуючи положення законодавства України про дію нормативно-правових актів в часі, посада, з якої позивача звільнено наказом № 649 о/с від 31 липня 2012 року МВС України по особовому складу, відносилася до посади апарату МВС України з огляду на виконувані спеціальні функції, фактичне підпорядкування та місце вказаного підрозділу ДВБ в структурі МВС України.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що відповідачем при формуванні довідки № 7/99 від 19 березня 2019 року та, прирівнюючи останню займану позивачем посаду до посади, що не входить до апарату Національної поліції, останній діяв з порушенням вимог чинного законодавства, без врахування всіх обставин, що мали значення для правильного прийняття рішення, а тому такі дії підлягають визнанню протиправними.

З огляду на це, слід зобов`язати відповідача відкликати з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ від 19.03.2019 № 7/99.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (Spacek, s.r.o. v. The Czech Republic, № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Аналізуючи поняття «якість закону», Європейський суд з прав людини у пункті 111 рішення у справі «Солдатенко проти України» 9№ 2440/07) зробив висновок, що це поняття, вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права, означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість обмеження прав особи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Згідно з уже сталою практикою Європейського суду з прав людини закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності», «передбачуваності» та «зрозумілості»; громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку; норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку; громадянин повинен мати можливість - у разі необхідності за належної правової допомоги - передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія; у внутрішньому праві повинні існувати загороджувальні заходи від довільного втручання влади в здійснення громадянами своїх прав (рішення у справах «Сєрков проти України», заява № 39766/05, пункт 51; «Редакція газети «Правоє дело» та Штекель проти України», заява № 33014/05, пункт 51, 52; «Свято-Михайлівська Парафія проти України», заява № 77703/01, пункт 115; «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom), № 18139/91, пункт 37; «Санді Таймс» проти Об`єднаного Королівства» (№ 1) («SundayTimes v. The United Kingdom (№ 1) 6538/74 пункти 48-49); «Мелоун проти Об`єднаного Королівства» («Malone v. The United Kingdom»), № 8691/79, пункт 66); «Маргарета і Роджер Андерссон проти Швеції» («Margareta and Roger Andersson v. Sweden»), заява № 12963/87, п. 75; «Круслен проти Франції» (Kruslin v. France), № 11801/85, п. 27; «Ювіг проти Франції» (Huvig v. France), № 42921/09, пункт 26; «Аманн проти Швейцарії» (Amann v. Switzerland), заява № 27798/95, пункт 56).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають матеріалам справи, а позовні вимоги - задовольнити частково.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області щодо виготовлення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) від 19 березня 2019 № 7/99 та зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області відкликати із Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) від 19 березня 2019 року № 7/99.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді Д. М. Старунський
В. Я. Качмар
Повний текст постанови складено 17 березня 2020 року.