Справа № 320/6460/19
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року № 320/6460/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Власюк К.Ф., за участю: представника позивача - Круглія М.Ю., представника відповідача - Бабченко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держпраці в Київській області з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області від 05.11.2019 №КВ1676/1063/АВ/ТД/ФС-639.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративні справі.

Позивачем 20.11.2019 подано заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії постанови про накладання штрафу №КВ1676/1063/АВ/ТД/ФС-639 від 05.11.2019.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 У задоволенні заяви забезпечення позову відмовлено.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що посадовою особою Головного управління Держпраці у Київській області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог законодавства про працю. За результатом проведення відвідування посадовою особою відповідача складено Акт інспекційного відвідування №КВ1676/1063/АВ від 21.10.2019 та винесено Припис про усунення виявлених порушень №КВ1676/1063/АВ/П від 21.10.2019. зазначає, що в подальшому відповідачем прийнята Постанова про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами №КВ1676/1063/АВ/ТД/ФС-639 від 05.11.2019, якою накладено штраф на позивача у розмірі 500760,00 грн.

На думку позивача, відповідачем грубо порушена процедура проведення інспекційного відвідування, результати перевірки містять необґрунтовані висновки щодо допуску до роботи працівників без укладання трудового договору та без повідомлення територіальних органів ДФС про прийняття працівника на роботу, що призвело до винесення відповідачем оскаржуваної постанови.

Відповідач на обґрунтування своєї правової позиції надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що інспектором праці підчас інспекційного відвідування позивача було виявлено чотирьох працівників, які працювали продавцями. Дані працівники надали інспектору праці письмові пояснення про те, що працюють у ФОП ОСОБА_1 на посаді продавців з визначеним графіком роботи, заробітну плату отримують мінімальну та повідомили що укладали трудовий договір.

Відповідач стверджує, що ФОП ОСОБА_1 було допущено порушення ст.ст. 21, 24 КЗпП України відповідно до яких працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На думку відповідача, у зв`язку з виявленими порушеннями підчас інспекційного відвідування, правомірно та винесено оскаржувану постанову.

Допитана у якості свідка ОСОБА_2 повідомила суд що на даний момент вона працює продавцем у ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_3 , що 16.10.2019 прийшла до магазину, який належить ФОП ОСОБА_1 з метою працевлаштування та ознайомлення з робочим місцем та асортиментом товару, реалізацію товару не здійснювала. Повідомила, що до магазину зайшов невідомий чоловік, який не представився, запитав її данні (прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання), які заніс до бланку інформацію та надав даний документ їй на підпис. Пояснила, що в приміщенні даного магазину здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 та вони здійснюють реалізацію різних товарів.

ОСОБА_5 допитана у якості свідка повідомила суд, що на даний момент працює у ФОП ОСОБА_4 продавцем. ОСОБА_3 , що під час проведення перевірки, яка проводилась 16.10.2019, знаходилась в магазинні разом з ФОП ОСОБА_1 та ознайомлювалась з асортиментом товару, оскільки працевлаштовувалась до позивача, реалізацію товару не здійснювала. Повідомила, що до магазину зайшов чоловік, який не повідомив хто він, запитав її данні (прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання), які заніс інформацію до бланку та надав даний бланк їй на підпис.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_6 повідомив суд, що працює головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці у Київській області Головного управління Держпраці у Київській області. Пояснив, що ним проводилось інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 на підставі наказу та направлення. Дане відвідування проводилось 09.10.2019 та 16.10.2019. Під час першого відвідування, яке відбулось 09.10.2019 ним було виявлено двох працівників, які були опитані та надали письмові пояснення, що працюють у позивача. Пояснив, що документів про працевлаштування виявлених продавців не отримав, оскільки позивач в телефонному режимі повідомила, що зараз знаходиться не в місті та не має можливості надати дані документи та надасть їх до 16.10.2019.

Повідомив, що повторно провів перевірку позивача 16.10.2019 для отримання документів, які підтверджують працевлаштування двох працівників. Проте, під час проведення повторної перевірки ним виявлено двох інших працівників, щодо яких також відсутні документи про їх працевлаштування та даними особами були наданні пояснення. В подальшому ним був складений Акт інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 . Повідомив, що йому було не відомо, про те, що в даному приміщенні здійснює підприємницьку діяльність ще одна особа, оскільки всі працівники стверджували, що вони працюють у позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу №4847 від 02.10.2019 та направлення №1676 від 02.10.2019 про проведення інспекційного відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю, фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 , інспектором праці здійснено виїзд для проведення інспекційного відвідування за місцем здійснення господарської діяльності позивачем.

У ході проведення інспекційного відвідування інспектором праці виявлено порушення вимог законодавства про працю, а саме ч.1, ст. 21, ч.3 ст. 24 КЗпП України працівники допускаються до роботи без укладання трудового, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ.

Під час інспекційного відвідування магазину за адресою АДРЕСА_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 яке здійснювалось 09.10.2019 та 16.10.2019, інспектором праці виявлено, що продавці ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були допущенні до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого органу та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Вищезазначені працівники надали письмові пояснення про те, що працюють у ФОП ОСОБА_1 на посаді продавців з визначеним графіком роботи, заробітну плату отримують мінімальну, та повідомили що укладали трудовий договір.

Інспектором праці Ющенком В.П складено вимогу про надання документів №1676 від 09.10.2019, якою зобов`язано ФОП ОСОБА_1 у строк до 13 год. 00 хв. 15.10.2019 надати документи, які підтверджують офіційне працевлаштування вищезазначених працівників.

У встановлений вимогою термін ФОП ОСОБА_1 надала документи про працевлаштування ОСОБА_2 та ОСОБА_5 після проведення інспекційного відвідування, а саме накази на призначення від 16.10.2019 №4К та №5К, повідомлення про прийняття працівників на роботу до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку яке сформовано та надіслано 16.10.2019 о 22:30 год.

Стосовно продавців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не надано будь-яких документів щодо їх працевлаштування.

За результатами інспекційного відвідування складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №КВ1676/1063/АВ від 21.10.2019 (далі - Акт відвідування) та Припис №КВ1676/1063/АВ/П від 21.10.2019 про усунення виявлених порушень. Вказаним приписом зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути виявленні порушення до 21.11.2019 та надати письмове пояснення з копіями первинних документів за підписом уповноваженої особи об`єкта відвідування.

В подальшому, за результатами розгляду порушень зазначених в Акті №КВ1676/1063/АВ від 21.10.2019 першим заступником начальника Головного управління ОСОБА_9., винесено Постанову №КВ1676/1063/АВ/ТД/ФС-639 про накладання штрафу на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у розмірі 500760 грн. на ФОП ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1,7 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення), Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику, з-поміж іншого з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Частиною 4 статті 2 Закону № 877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019(далі - Порядок №823), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Так, згідно п. 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Питання проведення інспекційних відвідувань та організація невиїзних інспектувань регламентуються п. 5 Порядку №823 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту (пп.3 п. 5 Порядку №823).

Тому, твердження позивача про відсутність підстав проведення інспекційного відвідування є необґрунтованим.

Щодо твердження позивача про порушення інспектором праці процедури проведення інспекційного відвідування, суд зазначає наступне.

Інспектори праці під час проведення інспекційного відвідування керуються Порядком № 823.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності) (п.8 Порядку №823).

У п. 11 Порядку №823 зазначено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування, у тому числі з питань виявлення неоформлених трудових відносин, засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та матеріали, необхідні для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Також, п. 12 Порядку №823 передбачено, що вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Судом встановлено, що прибувши на інспекційне відвідування за місцями здійснення господарської діяльності позивача інспектором пред`явлено службове посвідчення та вручено копію направлення на проведення інспекційного відвідування, про що свідчить підпис позивача про ознайомлення з даними документами (докази наявні в матеріалах справи) та пояснення інспектора ОСОБА_6 , який був допитаний у якості свідка.

За таких обставин, суд вважає, що інспектор праці ОСОБА_6. під час здійснення інспекційного відвідування діяв в межах та в спосіб своїх повноважень визначеним чинним законодавством України.

Щодо порушень ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства про працю, які були виявленні інспектором під час інспекційного відвідування об`єкту господарської діяльності позивача та стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII (далі - КЗпП України).

Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Визначення трудового договору наведено у статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною 3 статті 24 КЗпП України встановлено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю (п. 16 Порядку №823).

Відповідно до п. 17, 18, 19 Порядку №823 акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування(п. 20 Порядку №823).

Згідно п. 21 Порядку №823 припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Під час проведення інспекційного відвідування 09.10.2019 та 16.10.2019 інспектором праці встановлено, що за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , що працювали продавцями чотири особи, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .Вищезазначене зафіксоване в Акті інспекційного відвідування №КВ1676/1063/АВ від 21.10.2019

Судом встановлено, що 16.09.2019 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували в приміщені магазину, проте торгівельної діяльності не здійснювали, до роботи не допускались. Позивачем проводилася попередня бесіда щодо порядку роботи майбутніх працівників, ознайомлювала з асортиментом товару, демонструвала технічні приміщення. Даний факт підтверджується показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Також, ФОП ОСОБА_1 надані документи про працевлаштування ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а саме: накази на призначення від 16.10.2019 №4К та №5К, повідомлення про прийняття працівників на роботу до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку яке сформовано та надіслано 16.10.2019.

Стосовно продавців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не надано будь-яких документів щодо їх працевлаштування. Твердження позивача, про той факт, що дані особи є працівниками іншої фізичної особи-підприємця, яка здійснює підприємницьку діяльність в одному приміщенні з позивачем належним чином не доведено.

Також в матеріалах справи наявні надані ОСОБА_7 і ОСОБА_8 під час інспекційного відвідування, яке проводилось 09.10.2019, письмові пояснення про те, що вони працюють у ФОП ОСОБА_1 на посаді продавців з визначеним графіком роботи, заробітну плату отримують мінімальну, та повідомили що укладали трудовий договір. Даний факт жодним чином позивачем не спростований.

Отже, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 допущено двох працівників до роботи без належного працевлаштування, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 чим порушено ст.ст. 21, 24 КЗпП України.

Відповідно до п. 25 Порядку №823 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2018 року у справі №697/2073/17 та у постанові від 26.0.2018 у справі№823/708/17де Верховний Суд зазначає, що факти усунення виявлених порушень в ході перевірки не можуть бути підставою для уникнення застосування контролюючими органами та органами у сфері нагляду штрафів у сфері порушення законодавства про працю, як захід щодо притягнення до відповідальності.

Крім цього, суд зазначає, що винесення припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю, а також вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності винних осіб є імперативною нормою, яка наділяє обов`язком інспектора вчиняти зазначені дії у разі виявлення даних порушень.

Відповідно до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.0.2013 № 509 (далі - Порядок № 509) штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Так, згідно з частинами 1, 2 статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац другий частини другої статті 265 КЗпП України в редакції на час винесення спірної постанови).

Положеннями статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-VIII (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) установлено у 2019 році мінімальна заробітна плата: у місячному розмірі: з 1 січня - 4173,00 гривні; у погодинному розмірі: з 1 січня - 25,13 гривні.

На підставі вищезазначених норм, штрафні санкції у оскаржуваному рішенні визначені у розмірі 500760,00 грн. (4173,00 грн. х 30 х 4 (неоформлених працівників).

Суд зазначає, що оскаржувана постанова є протиправною в частині застосування штрафних санкцій щодо працівників позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , оскільки судом було встановлено, що дані особи належним чином були працевлаштовані, тому постанова в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо твердження представника позивача про обставини які пом`якшують відповідальності для позивача за порушення трудового законодавства відповідно до норм КЗпП України, суд зазначає наступне.

З 02.02.2020 набрав законної сили Закон України від 12.12.2019 №378-ІХ, яким внесені зміни до ст. 265 КЗпП України щодо пом`якшення відповідальності за порушення трудового законодавства, зокрема за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору,що вчинений вперше, застосовується попередження, за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - накладається штраф у двократному розмірі мінімальної заробітної плати за кожного працівника.

Так, Законом України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12.12.2019 №378-ІХ у зв`язку з економічно необґрунтованими штрафними санкціями за порушення норм трудового законодавства України, які були передбачені статтею 265 КЗпП України, у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" від 28.12.2014 №77-VIIІ внесено до Кодексу законів про працю України зміни, а саме: абзац другий частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України пом`якшено покарання.

У пояснювальній записці до проекту Закону України "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України (щодо усунення норм, які порушують права та законні інтереси роботодавців України)" зазначається, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016 №1774було запроваджено необґрунтовано високі штрафні санкції за порушення норм законодавства про працю. Запровадження таких розмірів штрафних санкцій стало катастрофічним для роботодавців України, в тому числі для фізичних осіб-підприємців, спричинивши хвилю припинення підприємницької діяльності. В існуючих економічних умовах, застосування таких високих штрафних санкцій до представників малого та середнього бізнесу означає автоматичне банкрутство та закриття бізнесу. Разом з тим, штрафні санкції, передбачені трудовим законодавством України мають нести превентивний, а не каральний характер.

Саме тому, законодавцем прийнято рішення щодо зменшення тиску на осіб, які виконують працю найманих осіб шляхом зменшення штрафів за порушення норм трудового законодавства України. Зменшення економічно необґрунтованих штрафних санкцій за порушення норм трудового законодавства України та припинення процесу ліквідації малого та середнього бізнесу в Україні визнано необхідним у зв`язку з застосуванням нищівних за своїм розміром штрафних санкцій.

Зважаючи на вище наведе, суд зазначає, що дані зміни були прийнятті в подальшому, тобто після проведення перевірки та прийняття оскаржуваної постанови, тому суд не може взяти до уваги вищезазначені норми.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 5007,60 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанції від 20.11.2019 №14780.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2503,80 грн., підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці в Київській області пропорційно з урахуванням задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці У Київській області №КВ1676/1063/АВ/ТД/ФС-639 від 05.11.2019, в частинні застосування штрафу у розмірі 250380 (двісті п`ятдесят тисяч триста вісімдесят) грн. 00 коп.

3. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2503 (дві тисячі п`ятсот три) грн. 80 коп. на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Держпраці в Київській області.

4. У задоволенні решти позовних - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 04 березня 2020 р.