Справа № 810/4365/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року м.Київ № 810/4365/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніжин" до Державної фіскальної служби України, Комісії Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

до суду звернулось ТОВ "Торговий Дім "Ніжин" з вимогами про визнання протиправними та скасування рішень комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, а саме рішень: від 13.12.2017 №№404203/32878863 про відмову в реєстрації податкової накладної № 666 від 18.11.2017; 404202/32878863 про відмову в реєстрації податкової накладної № 662 від 17.11.2017; №404200/32878863 про відмову в реєстрації податкової накладної № 660 від 16.11.2017; №404197/32878863 про відмову в реєстрації податкової накладної № 659 від 15.11.2017; №404201/32878863 про відмову в реєстрації податкової накладної № 661 від 16.11.2017; №404196/32878863 про відмову в реєстрації податкової накладної № 658 від 15.11.2017; №404188/32878863 про відмову в реєстрації податкової накладної № 657 від 14.11.2017; №404204/32878863 про відмову в реєстрації податкової накладної № 475 від 12.11.2017, №404210/32878863 про відмову в реєстрації податкової накладної № 500 від 18.11.2017 а також від 14.12.2017 №№418848/32878863 про відмову в реєстрації податкової накладної № 510 від 18.11.2017; 18831/32878863 про відмову в реєстрації податкової накладної № 801 від 30.11.2017; від 15.02.2018 №595681/32878863 про відмову в реєстрації податкової накладної № 201 від 06.12.2017 та зобов`язання ДФС України зареєструвати податкові накладні: №666 від 18.11.2017, №662 від 17.11.2017; №660 від 16.11.2017; №659 від 15.11.2917; №661 від 16.11.2017; №658 від 15.11.2017; №657 від 14.11.2017; №475 від 12.11.2017; №510 від 18.11.2017; №500 від 18.11.2017; №801 від 30.11.2017; №201 від 06.12.017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подані ТОВ "Торговий Дім "Ніжин".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказав, що рішення Комісії не містить чіткої інформації щодо причин та підстав відмови в реєстрації податкових накладних, не має конкретизованих посилань на виявлені порушення та посилання на документи, які складено з порушенням законодавства.

Прийняті рішення позивач вважає помилковими, за відсутності об`єктивного розгляду наданих ним документів, що порушує права позивача як платника податків.

Ухвалою суду від 19.01.2019 було відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому позов не визнав та пояснив, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки відмова у реєстрації податкових накладних обумовлена тим, що подання контролюючому органу первинних документів, достатніх для реєстрації ПН в ЄРПН є обов`язком платника податку, а зміст, обсяг та характер поданих документів повинен відповідати характеру фінансово-господарської операції та свідчити про її фактичне проведення. При перевірці поданих позивачем документів для реєстрації податкових накладних було встановлено, що їх обсяг не відповідає вичерпному переліку п.6 наказу Мінфіна України від 13.06.2017, а їх зміст не дозволяв однозначно з`ясувати фактичні обставини здійснення фінансово-господарської операції. Також вказав, що позивачем не надано обґрунтованих доводів щодо порушення його прав прийнятими рішеннями та щодо неправомірності дій податкового органу.

Крім того, відповідач стверджує, що при зверненні до суду з даним позовом ТОВ «Торговий дім «Ніжин» пропустило строк, встановлений ст.122 КАСУ. Також відповідач зазначає, що відповідно до абз.1 ч.2 ст.122 КАСУ, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч.4 ст.122 КАСУ,

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, відповідач вважає, що строк звернення до суду з цим позовом становить 6 місяців з дня коли особа дізналася про рішення, яким було відмовлено товариству є реєстрації податкових накладних.

У призначений для розгляду справи час, сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення, були повідомлені належним чином.

Ураховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, розгляд справи здійснено судом без участі представників сторін у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

ТОВ "Торговий дім "Ніжин" (ЄДРПОУ - 32878863), зареєстровано як юридична особа з 13.09.2006; основним видом діяльності є неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код за КВЕД - 46.39) (а.с. 190-192).

09.02.2016, між ТОВ "ТД "Ніжин" (постачальник) та ТОВ "Фоззі-Фуд" (покупець) було укладено договір поставки №4423, за умовами якого позивач зобов`язався передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар в асортименті, узгодженому сторонами в Логістичній специфікації додатку №1 за цінами, що визначені в прайс-листі додатку № 2, які є невід`ємною частиною договору (т.1 а.с. 29-38).

Відповідно до п.2.10 договору №4423 оплата за товар повинна була відбуватися протягом 10 календарних днів від дати поставки.

Згідно п 3.6 договору №4423 передача товару позивачем і його приймання покупцем (ТОВ "Фоззі-Фуд") мала проводитись на підставі видаткової або товарно-транспортної накладної.

Пунктом 3.12 договору №4423 передбачено, що датою приймання партії товару та переходу права власності на товар та ризиків вважається дата підписання відповідної накладної уповноваженим представником покупця.

Згодом, 04.11.2016, між ТОВ "Фоззі-Фуд" та ТОВ "ТД "Ніжин" було укладено договір про заміну сторони у зобов`язанні (а.с. 39-40).

Пунктом 1 договору про заміну сторони в зобов`язанні за договором № 4423 від 09.02.2016 встановлено, що ТОВ "Фоззі-Фуд" (первісний покупець) відступило ТОВ "Сільпо-Фуд" (новому покупцю) свої права та обов`язки за договором поставки № 4423 від 09.02.2016. На виконання умов договору № 4423, ТОВ «ТД Ніжин» здійснило поставку товару ТОВ «Сільпо-Фуд», що підтверджується, власне, самим договором, а також договором надання транспортно-експедиторських послуг № 39-НТ-3 від 17.11.2016; договором постачання № 05/04/16-РО від 05.04.2016; договором постачання від 04.04.2016 № 04/04/2016; видатковою накладною № ТНЦТД-009757 від 18.11.2017 на суму 60 422,69 грн., у т.ч. ПДВ 10 070,45 грн.; видатковою накладною видатковою накладною № ТНЦТД-009672 від 17.11.2017 на суму 77 752,48 грн., у т.ч. ПДВ 12958,75 грн.; видатковою накладною № ТНЦТД-009651 від 16.11.2017 на суму 77 228,70 грн., у т.ч. ПДВ 12 871,45 грн.; видатковою накладною № ТНЦТД-009596 від 15.11.2017 на суму 79 263,54 грн., у т.ч. ПДВ 13 210,59 грн.; видатковою накладною № ТНЦТД-009653 від 16.11.2017 на суму 102 133,01 грн., у т.ч. ПДВ 17 022,17 грн.; видатковою накладною № ТНЦТД-009594 від 15.11.2017 на суму 79 148,90 грн., у т.ч. ПДВ 13 191,48 грн.; видатковою накладною № ТНЦТД-009539 від 14.11.2017 на суму 87 114,22 грн., у т.ч. ПДВ 14 519,04 грн; видатковою накладною № ТНЦТД-009493 від 12.11.2017 на суму 66 332,46 грн., у т.ч. ПДВ 11 055,41 грн.; платіжними дорученнями про сплату ТОВ "Сільпо-Фуд" за товар № 4239712 від 22.12.2017, №4188089 від 24.11.2017; №4246362 від 28.12.2017; №4210740 від 07.12.2017, №4193122 від 28.11.2017 (а.с.55-59, 52-54, 61-64, 90, 69, 83, 97, 76, 104, 111, 132, 135, 136, 137, 138, 139).

Згідно проведеної господарської операції, ТОВ "ТД "Ніжин" було складено та направлено для реєстрації в ЄРПН податкові накладні: № 666 від 18.11.2017 на загальну суму 60 422,69 грн., у т.ч. ПДВ 10 070,45 грн.; № 662 від 17.11.2017 на загальну суму 77752,48грн., у т.ч. ПДВ 12 958,75 грн.; № 660 від 16.11.2017 на загальну суму 77 228,70грн., у т.ч. ПДВ 12 871,45 грн.; № 659 від 15.11.2017 на загальну суму 79263,54 грн., у т.ч. ПДВ 13210,59 грн.; № 661 від 16.11.2017 на загальну суму 102 133,01 грн., у т.ч. ПДВ 17 022,17 грн.; № 658 від 15.11.2017 на загальну суму 79 148,90 грн., у т.ч. ПДВ 13 191,48 грн.; № 657 від 14.11.2017 на загальну суму 87114,22 грн., у т.ч. ПДВ 14519,04 грн; № 475 від 12.11.2017 на загальну суму 66332,46грн., у т.ч. ПДВ 11 055,41 грн. (а.с. 86, 65, 79, 93, 72, 100, 107, 128).

За наслідками обробки поданих документів, податковий орган надіслав позивачеві квитанції про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, відповідно до яких податкові накладні прийнято, але їх реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю критеріям оцінки степеня ризиків, визначеного пунктом 6 Критеріїв, достатніх для зупинення реєстрації ПН в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567.

За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання товару обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:0704. У вказаних квитанціях позивачеві було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с. 87, 66, 80, 94, 73, 101, 108, 129).

На виконання вимог податкового органу позивачем були надіслані такі документи: договір постачання № 4423/Ц-Р від 17.11.2016; видаткові накладні на товар, які були вказані вище; договір перевезення товару № 39-НТ-З від 17.11.2016 та товарно-транспортні накладні до нього; договір постачання № 05/04/16-РО від 05.04.2016, видаткові накладні на товар до нього; договір постачання від 04.04.2016 № 04/04/2016 та видаткові накладні на товар до нього, а також пояснення в яких він зазначив, що ТОВ "ТД "Ніжин" продало овочі ТОВ "Сільпо-Фуд" за видатковими накладними №№ ТНЦТД-009757 від 18.11.2017 на суму 60422,69 грн.; ТНЦТД-009672 від 17.11.2017 на суму 77752,48 грн.; ТНЦТД-009651 від 16.11.2017 на суму 77228,70 грн.; ТНЦТД-009757 від 18.11.2017 на суму 60422,69 грн.; ТНЦТД-009596 від 15.11.2017 на суму 79263,54 грн.; ТНЦТД-009653 від 16.11.2017 на суму 102133,01 грн.; ТНЦТД-009594 від 15.11.2017 на суму 79148,90 грн.; ТНЦТД-009539 від 14.11.2017 на суму 87114,22 грн.; ТНЦТД-009493 від 12.11.2017 на суму 66332,46 грн., на основі яких були складені ПН №№ 666 від 18.11.2017; 662 від 17.11.2017; 660, 661 від 16.11.2017; 658, 659 від 15.11.2017; 657 від 14.11.2017; 475 від 12.11.2017; поставка була здійснена відповідно до умов договору № 4423/Ц-Р від 17.11.2016 та було застосовано відстрочення платежу на 10 днів; перевізник - ТОВ "Сільпо-Фуд" згідно з договором №39-НТ-З від 17.11.2016 та товарно-транспортною накладною №ТНЦТД-009757 від 18.11.2017; товар був отриманий від постачальників: ТОВ "Агро-Альянс-Закарпаття" на підставі договору № 04/04/16 від 04.04.2016 та ТОВ "НКЗ" на підставі договору № 05/04/16-РО від 05.04.2016 (а.с. 88, 67, 81, 95, 74, 102, 109, 130).

Розглянувши подані документи, Комісія ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПНП або відмову у такій реєстрації, прийняла спірні рішення № 404203/32878863 від 13.12.2017, №404202/32878863 від 13.12.2017, №404200/32878863 від 13.12.2017, №404197/32878863 від 13.12.2017, №404201/32878863 від 13.12.2017, №404196/32878863 від 13.12.2017, №404188/32878863 від 13.12.2017, №404204/32878863 від 13.12.2017, якими відмовила у реєстрації податкових накладних №666, №662, №660, №659, № 661, №658, №657, №475 у зв`язку з наданням платником податків копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або, які н є недостатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с. 89, 68, 82, 96, 75, 103, 110, 131).

Крім того, 17.11.2016, між ТОВ "ТД Ніжин" як постачальником та ТОВ "Сільпо-Фуд" як покупцем було укладено договір поставки №386Р, відповідно до умов якого постачальник прийняв на себе зобов`язання передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар в асортименті, узгодженому в логістичній сертифікації (додаток №1) за цінами, визначеними у прайс-листі (додаток №2), що є невід`ємною частиною цього договору.

На підставі п. 2.10 договору № 386Р, оплата за товар повинна була відбутися протягом 30 календарних днів від дати поставки. Умовами п 3.6 договору № 386Р передбачено спосіб передачі товару постачальнику (ТОВ "ТД "Ніжин") і його приймання покупцем (ТОВ "Сільпо-Фуд"), а саме на підставі видаткової або товарно-транспортної накладної.

Пунктом 3.12 договору № 386Р встановлено, що датою прийняття товару та переходу права власності на нього та ризиків втрати вважається дата підписання відповідної накладної уповноваженим представником покупця.

На виконання умов договору № 386Р ТОВ «ТД Ніжин» було здійснено поставку товару ТОВ "Сільпо-Фуд", що підтверджується: договором постачання № 22/17 від 01.09.2017; договором перевезення товару № 19/01 від 19.01.2015 та товарно-транспортними накладними до нього; видатковою накладною № ТНЦТД-009686 від 18.11.2017 на суму 29247,48 грн., у т.ч. ПДВ 4 874,58 грн.; видатковою накладною № ТНЦТД-009691 від 18.11.2017 на суму 39367,86 грн., у т.ч. ПДВ 6 561,31 грн. (а.с. 46-51, 41-45, 118, 125).

На підставі проведеної поставки ТОВ "ТД «Ніжин» було складено та направлено для реєстрації в ЄРПН податкові накладні: № 510 від 18.11.2017 на загальну суму 29247,48 грн., у т.ч. ПДВ 4874,58 грн.; № 500 від 18.11.2017 на загальну суму 39 367,86 грн., у т.ч. ПДВ 6 561,31 грн. (т1 а.с.114, 121).

Оскільки за даними податкового органу було виявлено ризики, що відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567 реєстрація податкових накладних була зупинена. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:0704. У вказаних вище квитанціях позивачеві було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних (т.1 а.с. 115, 122)

На виконання вимог податкового органу позивачем були надіслані такі документи: договір постачання № 386Р від 17.11.2017 та видаткові накладні на товар до нього; договір постачання № 22/17 від 01.09.2017 та видаткові накладні до нього; договір перевезення товару № 19/01 від 19.01.2015 та товарно-транспортні накладні до нього, а також пояснення, в яких він зазначив, що ТОВ "ТД "Ніжин" продало ТОВ "Сільпо-Фуд" соління за видатковими накладними №№ТНЦТД-009686, ТНЦТД-009691 від 18.11.2017 на суми 29247,48 грн. та 39367,86 грн., на основі яких були складені ПН № 500 та 510 від 18.11.2017, поставка здійснювалась за договором №386Р від 17.11.2016, відстрочка платежу - 30 днів, перевізник - ТОВ "НКЗ" на підставі договору № 19/01 від 19.01.2015, від якого й був отриманий цей товар згідно з договором № 22/17 від 01.09.2017 (т.1 а.с. 116, 123).

Розглянувши подані документи, Комісія ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №418848/32878863 від 14.12.2017, №404210/32878863 від 13.12.2017, якими відмовила у реєстрації податкових накладних №117, №124 у зв`язку з наданням платником податків копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатнім для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної (т.1 а.с. 117, 124).

Окрім вказаних вище договорів, 01.01.2017 між ТОВ "ТД "Ніжин" як постачальником та ТОВ "АТБ-Маркет" як покупцем був укладений договір поставки № 68870, за умовами якого постачальник прийняв на себе зобов`язання передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар в асортименті та за цінами, узгодженими сторонами у специфікації (додаток № 1), які є невід`ємною частиною цього договору (т.1 а.с.157-175).

Відповідно до п. 2.10 договору № 68870 датою приймання партії товару та перехід права власності та ризиків на товар визначена дата підписання відповідної накладної уповноваженим представником покупця.

Згідно п 3.1 договору № 68870 оплата за товар мала відбутися протягом 90 календарних днів від дати поставки.

В подальшому, на виконання умов договору № 68870 ТОВ "ТД "Ніжин" здійснило поставку товару ТОВ "АТБ-Маркет", що підтверджується договором перевезення №01/08 від 01.08.2016 та товарно-транспортними накладними до нього; договором поставки від 01.09.2017 № 22/17; видатковою накладною №ТНЦТД-010113 від 30.11.2017 на суму 17 776,80 грн., у т.ч. ПДВ 2 962,80 грн. (т.1 а.с. 176-179, 180, 46-51, 185).

На підставі зазначеної вище видаткової накладної ТОВ "ТД "Ніжин" склало та направило для реєстрації в ЄРПН податкову накладну № 801 від 30.11.2017 на загальну суму 17 776,80 грн., у т.ч. ПДВ 2 962,80 грн. (а.с. 181).

За наслідками обробки податкової накладної, контролюючий орган надіслав позивачеві квитанцію про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, відповідно до якої податкову накладну прийнято, але її реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567.

За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання товару покупцем обсягам придбання товару продавцем згідно з УКТ ЗЕД:0704. У вказаній квитанції позивачеві було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (т.1 а.с. 182).

На виконання вимог податкового органу, позивачем були надіслані наступні документи: договір постачання № договір поставки від 01.01.2017 №68870 та видаткові накладні до нього; договір перевезення від 01/08 від 01.08.2016 та товарно-транспортні накладні до нього; договір поставки від 01.09.2017 № 22/17 та видаткові накладні до нього, а також пояснення, у яких зазначено, що ТОВ "ТД "Ніжин" продало ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" консервацію за видатковою накладною № ТНЦТД-010113 від 30.11.2017, на основі якої була складена ПН №801 від 30.11.2017, поставка здійснювалась на підставі договору № 68870 від 01.01.2017 на умовах DDP, застосована відстрочка платежу - 90 днів, перевізником був ТОВ "ВС-Імпекс" № 01/08 від 01.08.2016; товар отримано від ТОВ "НКЗ" згідно договору № 22/17 від 01.09.2017 (т.1 а.с. 183).

Розглянувши подані позивачем документи, Комісія ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову у такій реєстрації, прийняла спірне рішення №418831/32878863 від 14.12.2017, яким відмовила у реєстрації податкових накладних №801 у зв`язку з наданням платником податків копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатнім для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної (т.1 а.с. 184).

Також, 10.11.2016, між позивачем ТОВ "ТД "Ніжин" як постачальником та ТОВ "Євро-Хоум" як покупцем був укладений договір поставки № 10/11/16 від 10.11.2016, за умовами якого постачальник прийняв на себе зобов`язання передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити овочеву консервацію. Асортимент, кількість і вартість товару визначені специфікацією, яка була затверджена сторонами та становить невід`ємну частину вищевказаного договору (а.с. 140-144).

Згідно п 3.3 договору № 10/11/16, оплата за товар мала проводитись шляхом попередньої оплати не пізніше ніж за 2 дні до його поставки.

Відповідно до п. 4.2 договору № 10/11/16 датою поставки товару вважається дата підписання відповідної накладної уповноваженим представником покупця.

На виконання умов договору № 10/11/16 ТОВ "Євро-Хоум" здійснено передплату ТОВ "ТД Ніжин", що підтверджується платіжним дорученням від 06.12.2017 № 70, від 06.12.2017 № 71 та від 28.12.2017 № 72 (т.1 а.с. 154, 155, 153).

На виконання умов договору, ТОВ "ТД Ніжин" було здійснено поставку товару ТОВ "Євро-Хоум", що підтверджується видатковою накладною № ТНЦТД-010485 від 07.12.2017 на суму 515 275,09 грн., у т.ч. ПДВ 85 879,18 грн. (а.с. 149).

На підставі здійсненої передплати ТОВ "ТД "Ніжин" складено та направлено для реєстрації в ЄРПН податкову накладну № 201 від 06.12.2017 загальною сумою 515 275,09 грн., у т.ч. ПДВ 85 879,18 грн. (а.с. 145).

За наслідками обробки податкової накладної, контролюючий орган надіслав позивачеві квитанцію про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, відповідно до якої податкову накладну прийнято, але її реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567.

За наслідком опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання товару за довором обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:2001. У вказаній квитанції позивачеві було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (т.1 а.с. 146).

На виконання вимог податкового органу, позивачем були направлені наступні документи: договір поставки від 10.11.2016 № 10/11/16 та видаткові накладні до нього; договір поставки від 01.09.2017 № 01/09/2017 та видаткові накладні до нього, а також пояснення, у яких зазначено, що ТОВ "ТД "Ніжин" продало консервацію ТОВ "Євро-Хоум" за видатною накладною №ТНЦТД-010485 від 07.12.2017 на суму 515275,09 грн., на підставі якої була складена ПН №201 від 06.12.2017; поставка товару була здійснена за договором №10/11/16 від 10.11.2016 на умовах передплати; доставка здійснювалась шляхом самовивізу ФОП ОСОБА_1 ; постачальник товару ТОВ "НКЗ" згідно з договором № 22/17 від 01.09.2017 (т.1 а.с. 147).

Розглянувши подані позивачем документи, Комісія ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову у такій реєстрації, прийняла спірне рішення №595681/32878863 від 15.02.2018, яким відмовила у реєстрації податкової накладної №201 у зв`язку з наданням платником податків копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатнім для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної (т.1 а.с. 148).

Не погоджуючись з такими рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правової оцінки відносинам, які склалися між сторонами, застосовуючи нормативно-правові акти, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, суд виходив з такого:

за приписами п.201.10 ст.201 ПКУ, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї статті та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування відповідно до п. 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення ЄРПН встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010.

Згідно з п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, щодо відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ.

Наведене положення відповідає п. 74.2 ст.74 ПКУ, яким передбачено, що в ЄРПН забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатні для зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в ЄРПН, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з п. 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відповідно до п. 201.16 ст.201 ПКУ, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до п. 74.2 ст. 74 цього Кодексу.

Підпунктом 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПКУ визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, законодавчо закріплено, що після надсилання платником податків складеної ним податкової накладної (розрахунку коригування) до ДФС України в автоматизованому режимі (тобто без участі працівників контролюючого органу) проводиться, серед іншого, перевірка відповідності цієї податкової накладної (розрахунку коригування) критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення її реєстрації.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, затверджені Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 р. № 567.

Цим же наказом затверджений вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Згідно з п.п. 1 п. 6 Критеріїв, який був зазначений відповідачем в квитанціях від 30.11.2017, 01.12.2017, 04.12.2017 в якості підстави для зупинення реєстрації відповідних податкових накладних, виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 0706, 0704, 2005, 2001. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН в ЄРПН відповідно до п. "в" п.п. 201.16.1 п.201.16 ст.201 ПКУ, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 № 567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена п.4 цього наказу.

Суд зауважує, що згідно з п. 1 Переліку № 567 для критерію, зазначеного у п.п. 1 п. 6 Критеріїв, визначений такий вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в ЄРПН, у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

На переконання суду, вказаний перелік документів є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п. 2 Переліку № 567, письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Згідно з п.п. 201.16.3 п. 201.16 ст. 201 ПКУ, письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до п.п. 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Вказана Комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такі підстави, встановлені постановою КМУ № 190 від 29.03.2017, якою передбачено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з п. 201.16 ст. 201 ПКУ; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" п.п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПКУ; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

З матеріалів справи вбачається, що підставами для зупинення реєстрації податкової накладної слугувало надання позивачем копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Така підстава для відмови в реєстрації податкової накладної за своєю суттю є складною, оскільки містить у своєму складі два можливі критерії: наявність порушень у наданих копіях документів; недостатність наданих копій документів.

При цьому, конструкція наведеної вище норми постанови КМУ містить сполучники "та/або", що свідчить про альтернативну можливість існування тієї чи іншої підстави для відмови. Зазначене свідчить про те, що під час розгляду справи та прийняття рішення у ній ДФС України повинна встановити конкретну обставину із двох наведених, або ж зазначити про існування двох підстав без використання сполучника "або".

Суд зазначає, що в якості недостатності наданих платником податків документів для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування слід розуміти надання таким платником не всіх документів, передбачених Переліком № 567.

У свою чергу, така підстава для прийняття ДФС України рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування як надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства, потребує викладення Комісією у такому рішенні мотивів його прийняття з посиланням на факти, які безумовно свідчать про недостовірність наданих платником податків документів.

Відповідно до п. 16 Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 566, Комісією розглядаються письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до п.п. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 розділу V ПКУ, а також висновок контролюючого органу з пропозицією щодо реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 18 цього Порядку передбачено, що Комісія може перевірити подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, в тому числі електронні, одержані від інших платників податків, засобів масової інформації тощо).

Згідно з п. 5.1 Регламенту комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, затвердженого Наказом ДФС № 450 від 06.06.2017, матеріали, що виносяться на розгляд Комісії ДФС, включають, серед іншого: письмові пояснення та/або копії документів платника податку стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації; таблицю даних платника податку, яка надана платником податку до ДФС.

Таким чином, на відміну від зупинення реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування), яке відбувається в автоматизованому режимі засобами програмного забезпечення ДФС України, прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування) потребує проведення Комісією ДФС України відповідного засідання, на якому членами Комісії розглядаються та аналізуються надані платником податків документи та пояснення з метою прийняття обґрунтованого рішення зі спірного питання.

У той же час, суд звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішеннях про відмову у реєстрації податкових накладних не зазначено, які саме документи, надані позивачем, були складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної; Комісією ДФС України не наведені мотиви неврахування чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів.

Оскаржуваними рішеннями відповідача було відмовлено в реєстрації податкової накладної з підстави надання платником податку копії документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення комісією ДФС про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

При цьому, ДФС України лише процитовано норму законодавства без будь-якої конкретизації обставин: чи то надані позивачем копії документів складені з порушеннями вимог законодавства, а якщо так, то яких саме; чи то копії наданих документів є недостатніми для прийняття позитивного рішення, а якщо так, то яких саме документів згідно з Переліком № 567 не надано; чи то існують обидві зазначені передумови для відмови у реєстрації.

Таким чином, суд зауважує, що оскаржуване рішення фактично не містить чіткого визначення підстав та мотивів для прийняття ДФС України рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, що свідчить про його необґрунтованість.

При цьому, суд наголошує, що у цій справі суд не надає оцінку реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, на підставі яких складено спірні податкові накладні, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як до акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Суд звертає увагу, що головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність та визначеність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, настанов для їх розв`язання що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) №37801/97 від 01.07.2003 року вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень має врахувати усі обставини справи, та надавати їм відповідну правову оцінку.

Невиконання вказаних вимог призводить до його протиправності.

Матеріали справи не містять належних і достатніх доказів спростування відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, тверджень позивача та/або наведення відповідних мотивів прийняття спірного рішення, а також підстав для неврахування наданих позивачем Комісії документів, а відтак, підтверджень правомірності рішення податкового органу.

Як було встановлено суді, у листопаді та грудні 2017, позивачем було поставлено до ТОВ "Сільпо-Фуд", ТОВ "АТБ-Маркет", ТОВ "Євро-Хоум" товар різного асортименту, про що складено податкові накладні зазначені вище.

Вказані господарські операції у повному обсязі відображені у бухгалтерському обліку підприємств, що підтверджується матеріалами справи, а саме: договором поставки № 4423/Ц-Р від 17.11.2016; договором перевезення товару № 39-НТ-З від 17.11.2016 та товарно-транспортними накладними до нього; договором постачання № 05/04/16-РО від 05.04.2016; договором постачання від 04.04.2016 № 04/04/2016; договором поставки № 368Р від 17.11.2017; договором поставки № 22/17 від 01.09.2017; договором перевезення товару № 19/01 від 19.01.2015 та товарно-транспортними накладними до нього; договором поставки від 01.01.2017 № 68870; договором перевезення від 01/08 від 01.08.2016 та товарно-транспортними накладними до нього; договором поставки від 01.09.2017 № 22/17; видатковими накладними та платіжними дорученнями про оплату за товар (а.с. 29-38, 18-28, 55-59, 52-54, 61-64, 157-175, 176-179, 180, 46-51, 41-45, 90, 69, 83, 97, 76, 104, 140-144, 111, 132, 118, 185, 125, 149, 135, 136, 137, 138, 139, 154, 155, 189).

Всі документи складені, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995.

Разом з тим, ДФС України прийняло оскаржувані рішення про відмову в реєстрації податкової накладної без зазначення мотивів неврахування наданих позивачем документів.

Відповідно дост. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", практика ЄСПЛ є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

Так, Європейський суд з прав людини в своїй практиці підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 08.04.2008 р., і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15.09.2009 р.). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 р., і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 р.) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав - членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

В ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є: право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом; виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Зважаючи на викладене, дії Комісії ДФС України по прийняттю оскаржуваного рішення, в якому не наведені мотиви його ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Такий підхід узгоджується з практикою ЄСПЛ. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Однак, під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навів мотивів прийняття оскаржуваного рішення та неврахування наданих позивачем Комісії ДФС України документів, а відтак, не довів правомірності прийнятого рішення.

За таких обставин, заявлені позовні вимоги ТОВ "ТД "Ніжин" про визнання протиправним та скасування рішень комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, №№404203/32878863, 404210/32878863, 404202/32878863, 404200/32878863, 404197/32878863, 404201/32878863, 404196/32878863, 404188/32878863, 404204/32878863 від 13.12.2017, 418848/32878863, 418831/32878863 від 14.12.2017, 595681/32878863 від 15.02.2018 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ДФС України зареєструвати податкову накладну від 16.11.2017 № 49 в ЄРПН, суд зазначає таке:

відповідно до п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПКУ, реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних віднесено до обов`язків платника податків.

Натомість, наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної механізм її подальшої реєстрації в ЄРПН є іншим, оскільки відповідні повноваження законодавчо покладені на Комісію ДФС України.

Згідно з п.п. 201.16.4 п.201.16 ст.201 ПКУ, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Аналогічні положення закріплені в п. 19 Порядку № 1246. При цьому, п. 20 Порядку № 1246 передбачено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених п. 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, реєстрація в ЄРПН податкової накладної, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням ДФС України.

Враховуючи встановлені судом обставини протиправного прийняття Комісією ДФС України рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН та відсутність законодавчо закріплених перешкод для такої реєстрації, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання ДФС України зареєструвати в ЄРПН зазначену податкову накладну.

Аналізуючи дані положення КАСУ, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з п. 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 1380/5 від 23.06.2010, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації, з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Так, Пленум Вищого адміністративного суду України в п. 10.3 Постанови № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Суд зазначає, що дискреційні функції ДФС України як суб`єкта владних повноважень під час прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної в ЄРПН досить жорстко обмежені в законодавчому порядку, оскільки Наказом Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017 визначений вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

З урахуванням тієї обставини, що під час розгляду справи у суді позивачем доведено надання ним до Комісії ДФС України всіх документів, визначених Переліком № 567 як достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, та підтвердження належної форми та змісту цих документів, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв`язку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача потребує зобов`язання ДФС України здійснити реєстрацію податкових накладних: №666 від 18.11.2017, №662 від 17.11.2017; №660 від 16.11.2017; №659 від 15.11.2917; №661 від 16.11.2017; №658 від 15.11.2017; №657 від 14.11.2017; №475 від 12.11.2017; №510 від 18.11.2017; №500 від 18.11.2017; №801 від 30.11.2017; №201 від 06.12.017 в ЄРПН.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 77 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАСУ.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд звертає увагу на те, що жодних належних та допустимих доказів невідповідності обсягів постачання обсягам придбання товару, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не надано.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніжин" (ЄДРПОУ - 32878863, м.Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, вул.Промислова, 5, 08132) до Державної фіскальної служби України (ЄДРПОУ - 39292197, м.Київ, Львівська Площа, 8, 04053), Комісії Державної фіскальної служби України (ЄДРПОУ - 39292197, м.Київ, Львівська Площа, 8, 04053) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС України:

№404203/32878863 від 13.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної № 666 від 18.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№404202/32878863 від 13.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної № 662 від 17.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№404200/32878863 від 13.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної № 660 від 16.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№404197/32878863 від 13.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної № 659 від 15.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№404201/32878863 від 13.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної № 661 від 16.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№404196/32878863 від 13.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної № 658 від 15.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних ;

№404188/32878863 від 13.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної № 657 від 14.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних ;

№404204/32878863 від 13.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної № 475 від 12.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№418848/32878863 від 14.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної № 510 від 18.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№404210/32878863 від 13.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної № 500 від 18.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних ;

№418831/32878863 від 14.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної № 801 від 30.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№595681/32878863 від 15.02.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної № 201 від 06.12.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні № 666 від 18.11.2017, №662 від 17.11.2017; №660 від 16.11.2017; №659 від 15.11.2917; №661 від 16.11.2017; №658 від 15.11.2017; №657 від 14.11.2017; №475 від 12.11.2017; №510 від 18.11.2017; №500 від 18.11.2017; №801 від 30.11.2017; №201 від 06.12.017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подані ТОВ "Торговий Дім "Ніжин".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Брагіна О.Є.