Справа № 460/1228/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2020 року м. Рівне №460/1228/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.02.2019 №Ф-4743-50-У.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно надіслано спірну вимогу, якою визначено суму недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичній особі, що провадить незалежну професійну діяльність.

Оскільки позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець, перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку 3 групи за КВЕД 69.10 (Діяльність у сфері права) та КВЕД 69.20 (Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування), та є пенсіонером за віком, в силу приписів ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" звільнена від сплати за себе єдиного внеску.

Ухвалою суду від 24.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Головним управлінням ДФС у Рівненській області подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначено, що податкова вимога надіслана позивачу відповідно до вимог чинного законодавства.

Законодавець звільняє від сплати за себе єдиного внеску лише фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування та членів фермерського господарства, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. При цьому, фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, є платниками єдиного внеску на загальних підставах,

З 1 січня 2017 року особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та не отримує дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року від такої діяльності, зобов`язана визначити базу нарахування єдиного внеску, не зважаючи на наявність статусу фізичної особи - підприємця, при цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Оскільки позивач перебуває на обліку як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та у зв`язку з наявністю станом на 01.02.2019 боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 2457,18грн, їй правомірно було надіслано спірну вимогу.

Ухвалою суду від 24.05.2019 задоволено заяву позивача про забезпечення позову: зупинено стягнення за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 21.02.2019 №Ф-4743-50-У, на підставі якої державним виконавцем Рівненського міського відділу Головного територіального управління юстиції у Рівненській області відкрито виконавче провадження №59020083, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Ухвалою суду від 10.07.2019 зупинено провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №Пз/9901/10/19 (№520/3939/19).

Ухвалою суду від 20.01.2020 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 30.01.2020 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 20.02.2020 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

11.10.2002 ОСОБА_1 зареєстрована виконавчим комітетом Рівненської міської ради як фізична особа-підприємець (номер запису про включення відомостей до ЄДР 0006017), що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Згідно з витягом з реєстру платників єдиного податку від 16.12.2014 та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.03.2020, ОСОБА_1 з 16.10.2002 перебуває на обліку у податковому органі як платник податку, з 01.07.2012 перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку 3 групи за ставкою 5%, основний вид діяльності за КВЕД 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування, також здійснює діяльність за КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права (а.а.с.14-15, 85-88).

25.11.2016 ОСОБА_1 було присвоєно кваліфікацію судового експерта, внесено дані щодо неї до Державного реєстру атестованих судових експертів, що підтверджується свідоцтвом, виданим Центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України №1653, дійсним до 25.11.2019 (а.с.16).

Крім того, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням від 05.09.2012 № (а.с.16).

Відповідно до відомостей, які містяться в інтегрованій картці платника єдиного внеску за технологічним кодом 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. тих, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність), станом на 01.02.2019 за ОСОБА_1 обліковувалася заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 2457,18грн, зокрема, за ІV квартал 2018 року - 2457,18грн.

Зазначені обставини визнаються учасниками справи, а тому не підлягають доказуванню в силу вимог ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

21.02.2019 Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4743-50 У в сумі 3276,24грн.

Вважаючи зазначену вимогу протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п.4, п.5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Облік платників єдиного внеску здійснюється відповідно до ст.5 Закону №2464-VI.

Так, згідно ч.1 ст.5 цього Закону облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону №2464-VI, взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 4, 5, 5 1, 15 та 16 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб.

Згідно з положеннями ч.3 ст.5 Закону №2464-VI, платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 1, 4, 5, 5 1 та 15 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за погодженням з Пенсійним фондом безоплатно надсилається повідомлення про взяття їх на облік.

У силу вимог п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Положеннями ч.8 ст.9 Закону №2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до пп.2 та пп.3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI, для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску залежно від категорії унормовано статтею 4 Закону №2464-VI.

При цьому, відповідно до положень ч.4 ст.4 Закону №2464-VI, особи, зазначені у пунктах 4 (фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5-1 (члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах) частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що діяльність судового експерта підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 Податкового кодексу України лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства. Відповідно, позивач має право самостійно обрати спосіб реєстрації та перебування на обліку в контролюючому органі.

При цьому, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта лише посвідчує право експерта на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом перебування позивача на обліку у контролюючому органі як особи, що здійснює незалежну професійну діяльність.

Згідно з пунктами 291.3, 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, перебуваючи на третій групі, - це фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Перелік осіб, які не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп, наведено в пункті 291.5 статті 291 Податкового кодексу України. Судові експерти в цьому переліку відсутні.

Пунктом 178.1 статті 178 Податкового кодексу України передбачено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 65 Податкового кодексу України, взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Відповідно до п.65.3 статті 65 Податкового кодексу України, для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання.

Судом встановлено, що позивач не зверталася до контролюючого органу з заявою про взяття її на облік як самозайнятої особи, що здійснює незалежну професійну діяльність.

Тобто, податковим органом самостійно внесено зміни у облік позивача як фізичної особи, що займається незалежною професійною діяльністю.

Враховуючи викладене, суд вважає протиправними дії відповідача щодо нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску як фізичній особі, що здійснює незалежну професійну діяльність, оскільки позивач належним чином зареєстрована як фізична особа - підприємець, перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку 3 групи за КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права, та, крім того, як пенсіонер за віком, в силу приписів ч.4 ст.4 Закону України №2464-VI звільнена від сплати за себе єдиного внеску.

Одним з принципів податкового законодавства України відповідно до норм статті 4, пункту 56.21 статті 56 Податкового Кодексу України є принцип презумпції добросовісності дій, рішень платника податків, у зв`язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання фіскальному органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено належними та допустимими доказами, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.

Такий підхід національного законодавства узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (заява N36985/97).

Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

У силу вимог частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За викладених обставин, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірності прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.02.2019 №Ф-4743-50-У, а позивач довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов належить задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 1344,70грн, в тому числі: 768,40грн - сплачені як судовий збір за подання позовної заяви згідно з платіжним дорученням від 21.05.2019 №2 (а.с.11), 576,30грн - сплачені як судовий збір за подання заяви про забезпечення позову згідно з платіжним дорученням від 21.05.2019 №3 (а.с.23).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська, 12, м.Рівне, 33023, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21 лютого 2019 року №Ф-4743-50 У в сумі 2457,18грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Головного управління ДФС у Рівненській області (), судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1344,70грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 березня 2020 року.

Суддя Дудар О.М.