Справа № 200/1858/20-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 р. Справа№200/1858/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (далі - ГУ ДСНС України у Донецькій області) звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просило застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єкту, а саме будівлі Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради, що розташована за адресою: 84116, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 40, до повного усунення порушень, шляхом заборони експлуатації зазначеного об`єкту.

Позов обґрунтовувало тим, що під час перевірки відповідача встановлені порушення, які створюють безпосередню загрозу виникнення пожежі, несуть загрозу життю та здоров`ю людей, перешкоджають вільній евакуації людей у разі настання надзвичайної ситуації (пожежі, аварії та ін.), ускладнюють гасіння пожежі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Згідно з ч. 1 ст. 8 Господарського кодексу України держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб`єктами господарювання. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Управління це виконавчий комітет міської ради, що є органом місцевого самоврядування, створений відповідною радою для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», і не відноситься до суб`єктів господарювання. Таким чином сфера дія Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на відповідача не поширюється.

З огляду на наведене вважав, що позапланова перевірка Управління на предмет додержання ним вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що була проведена позивачем на підставі Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», є незаконною. Просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач та відповідач подали клопотання про розгляд справи без участі їх представників.

Позивач також повідомив суд, що інформація щодо усунення порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, відповідачем на адресу позивача не подавалася.

Судом встановлено, що посадовими особами 6 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Донецькій області (підпорядкованого позивачу підрозділу) проведено позапланову перевірку щодо додержання (виконання) Управлінням соціального захисту населення Слов`янської міської ради вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, за результатами якої складено акт від 20 грудня 2019 року № 166, яким встановлені порушення вимог законодавства у сфері пожежної безпеки: Кодексу цивільного захисту України, Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417 (в акті - ППБУ), а саме:

- приміщення не обладнано системою протипожежного захисту відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 (порушено п. 1.2 гл. 1 розд. V Правил пожежної безпеки України);

- коридори, проходи та інші шляхи евакуації не забезпечені евакуаційним освітленням (порушено п. 2.31 гл. 2 розд. III Правил пожежної безпеки України);

- в приміщеннях у всіх розподільчих коробках з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів не виконано за допомогою пайки, зварки, опресування або спеціальних затискачів (порушено п. 1.6 гл. 1 розд. IV Правил пожежної безпеки України);

- не проведено перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання (порушено п. 1.20 гл. 1 розд. IV Правил пожежної безпеки України);

- на об`єкті не встановлено відповідним документом (наказом, інструкцією тощо) протипожежний режим (порушено п. 3 розд. II Правил пожежної безпеки України);

- не демонтовано опорядження (облицювання) стіни на шляхах евакуації (коридор до архіву) з матеріалів з вищими показниками пожежної небезпеки, не надані документи підтверджуючі його пожежну небезпеку, яка повинна бути не вища ніж: Г2 помірної горючості; В2 помірно займисті за займистістю; Д2 з помірною димоутворювальною здатністю; Т2 помірно небезпечна за токсичністю продуктів горіння відповідно до п. 7.3.3, глави 7 Розділу 7 ДБН В 1.1-7:2016 (порушено п. 2.23 гл. 2 розд. III Правил пожежної безпеки України);

- посадові особи та працівники не пройшли навчання з питань пожежної безпеки у порядку встановленому ПКМУ від 26 червня 2013 року № 444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях» (порушено п. 16 розд. II Правил пожежної безпеки України);

- не відкориговані плани евакуації на випадок пожежі, згідно з вимогами ДСТУ 7313:2013 «Системи евакуаційні фотолюмінісцентні. Загальні вимоги та методи контролювання» (порушено п. 5 розд. II Правил пожежної безпеки України);

- експлуатація вогнегасників не здійснюється відповідно до вимог наказу МВС від 15 січня 2018 року № 25 «Про затвердження експлуатації та типових норм належності вогнегасників» (Не ведеться журнал обліку вогнегасників; Посадовою особою, відповідальною за пожежну безпеку не проводиться огляд вогнегасників, не рідше одного разу на місяць та не зареєстровані результати огляду у журнал обліку вогнегасників) (порушено п. 3.10 гл. 3 розд. V Правил пожежної безпеки України);

- допускається захаращування шляхів евакуації (у коридорі) меблями (порушено п. 2.37 гл. 2 розд. III Правил пожежної безпеки України);

- приміщення не в повному обсязі забезпечені знаками безпеки, відповідно до ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ISO 6309:1987, IDT) (порушено п. 8 розд. II Правил пожежної безпеки України);

- не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту органів дихання від бойових отруйних речовин з розрахунку 1 протигаз і 1 респіратор на особу і додатково 2 % від загальної кількості працюючого персоналу (порушено п. 2 ч. 1 ст. 20 Кодексу цивільного захисту України; п. 2 розд. III та п. 1 гл. 4 розд. V Правил техніки безпеки).

Акт підписано відповідачем без зауважень.

У зв`язку з тим, що виявлені порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей, позивач на підставі п.п. 1, 4, 6, 8 ч. 1 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пп. 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Частиною 2 ст. 68 вказаного Кодексу визначено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 64 вказаного Кодексу центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять:

1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду;

2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки;

3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Головне управління ДСНС України у Донецькій області є територіальним органом ДСНС.

Згідно з ч. 1 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема:

- недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

- нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

- невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

- відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій (п.п. 1, 4, 6, 8 ч. 1 ст. 70 Кодексу).

Частиною 2 ст. 70 вказаного Кодексу визначено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Статтею 47 Кодексу цивільного захисту України визначено, що державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Позивач здійснював державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки відповідача на підставі Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» і на підставі вказаного Закону звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) (Преамбула до Закону).

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 вказаного Закону виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Отже, Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» поширюється саме на суб`єктів господарювання.

Поняття суб`єкта господарювання наведено в Господарському кодексі України.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 55 вказаного Кодексу суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суб`єкти господарювання залежно від кількості працюючих та доходів від будь-якої діяльності за рік можуть належати до суб`єктів малого підприємництва, у тому числі до суб`єктів мікропідприємництва, середнього або великого підприємництва.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Господарського кодексу України держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб`єктами господарювання.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань організаційно-правова форма Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради () орган місцевого самоврядування.

Згідно з Положенням про Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради, яке затверджено рішенням Слов`янської міської ради від 20 лютого 2019 року №44-LХ-7, Управління є неприбутковим та некомерційним, створюється міською радою, підконтрольне та підзвітне, підпорядковане виконавчому комітету міської ради та міському голові, а також підзвітне і підконтрольне Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації та Головному управлінню Держпраці у Донецькій області. Засновником Управління є Слов`янська міська рада.

Відповідно до розд. ІІІ Положення основними завданням Управління є забезпечення реалізації державної соціальної політики на відповідній території у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Отже, Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради не є суб`єктом господарювання в розумінні Господарського кодексу України.

Разом з тим в порушення наведених вимог законодавства позивач провів перевірку відповідача саме як суб`єкта господарювання, про що склав відповідний акт, на підставі якого звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (87547, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Митрополитська, 175, ) до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (84116, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 40, ) про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 17 березня 2020 року.

Суддя Т.В. Логойда