Справа № 240/11400/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 108010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Олевське лісове господарство" до Державного агентства лісових ресурсів України про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними,
встановив:
Державне підприємство "Олевське лісове господарство" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державного агентства лісових ресурсів України (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державного агентства лісових ресурсів України від 17.09.2019 №532 "Про проведення перевірки";
- визнати протиправними дії Державного агентства лісових ресурсів України щодо проведення перевірки Державного підприємства "Олевське лісове господарство" в період з 23.09.2019 по 03.10.2019.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що в період з 23.09.2019 по 03.10.2019 Державне агентство лісових ресурсів України на підставі наказу від 17.09.2019 №532 "Про проведення перевірки" здійснило перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Олевське лісове господарство" за період з 01.01.2018 по 01.09.2019. Вищезазначений наказ та саму перевірку Державне підприємство "Олевське лісове господарство" вважає протиправними, оскільки наказ від 17.09.2019 №532 "Про проведення перевірки" не відповідає вимогам Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а саме: в ньому не вказано чи є перевірка плановим або позаплановим заходом державного нагляду (контролю), що унеможливлює визначити підстави для її проведення; інформація про проведення перевірки не внесена до Інтегровано автоматизованої системи державного нагляду (контролю); у наказі не зазначено перелік питань, які підлягають перевірці; в наказі визначено строк проведення перевірки з 18.09.2019 по 04.10.2019, що є грубим порушенням строків проведення заходів державного нагляду (контролю), визначених ч. 5 ст. 5 та ч. 4 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"; встановлені відповідачем спосіб та форма проведення перевірки не підпадає під регулювання жодного закону України.
Крім того, позивач зазначає, що Державним агентством лісових ресурсів України не було дотримано процедури проведення перевірки, зокрема: в порушення ч. 5 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" перевіряючими не було надано керівнику лісгоспу посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду та їх службові посвідчення, що засвідчували б їх посаду; Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не передбачено такої підстави для проведення позапланових заходів державного нагляду як лист Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України; відповідно до ч.5 п. 6 Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, затвердженого постановою КМУ від 08.10.2014 №521, відповідачу надано право проводити перевірку дотримання вимог законодавства у сфері лісового чи мисливського господарства, а тому позивач вважає, що відповідач не мав права проводити перевірку бухгалтерського обліку, касових та банківських операцій, обліку підзвітних сум та стану охорони праці.
Вищезазначені обставини зумовили звернення Державного підприємства "Олевське лісове господарство" з даним позовом до суду.
20 листопада 2019 року до відділом документального забезпечення суду був зареєстрований відзив Державного агентства лісових ресурсів України на позовну заяву Державного підприємства "Олевське лісове господарство", в якому відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позову.
Свою позицію аргументував тим, що Державне підприємства "Олевське лісове господарство" є підприємством заснованим на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України. Крім того, відповідач вказав, що він є засновником та органом, що здійснює управління майном Державного підприємства "Олевське лісове господарство", а також являється власником нерухомого майна, що передане підприємству в господарське відання. Як орган управління майном Державне агентство лісових ресурсів України має право здійснювати контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів підприємства, перевірку дотримання вимог чинного законодавства у сфері лісового та мисливського господарства на підприємствах, що належать до сфери його управління. При цьому, виконання Державним агентством лісових ресурсів України вказаних функцій не підпадає під дію Закону України "Про основні засади держаного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а тому відповідач наголосив, що оскаржуваний наказ від 17.09.2019 №532 прийнятий ним по відношенню до державного підприємства саме як органом управління майном, а не як уповноваженим центральним органом виконавчої влади - органом державного нагляду. З огляду на зазначене, Державне агентство лісових ресурсів України вказало, що посилання позивача на невідповідність оскаржуваного наказу вимогам Закону України "Про основні засади держаного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" є безпідставним, а тому просило відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (том 1 а.с.90-93).
Крім того, 20 листопада 2019 року до суду надійшло клопотання Державного агентства лісових ресурсів України, в якому відповідач просив закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини не стосуються здійснення суб`єктом владних повноважень своїх управлінських функцій (том 1 а.с.96-97). Також, 20 листопада 2019 року до суду надійшло клопотання Державного агентства лісових ресурсів України, в якому відповідач просив відкласти розгляд справи у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому процесі.
Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про дачу, час та місце проведення судового розгляду справи, 25 листопада 2019 року в судове засідання не з`явився. В судовому засіданні, що відбулося 25 листопада 2019 року в режимі відеоконференції з Луцьким міськрайонним судом за участі представника позивача, було оголошено перерву до 10:00 17 грудня 2019 року.
26 листопада 2019 року позивач надіслав на електронну пошту суду клопотання, в якому просив забезпечити проведення судового засідання по справі, що призначене на 17.12.2019 о 10:00, в режимі відеоконференції з Луцьким міськрайонним судом.
04 грудня 2019 року до суду надійшло клопотання Державного агентства лісових ресурсів України, в якому відповідач просив забезпечити проведення судового засідання по справі, що призначене на 17.12.2019 о 10:00, в режимі відеоконференції з Київським апеляційним судом або з Господарським судом Київської області.
Ухвалою від 09 грудня 2019 року в задоволенні клопотання Державного агентства лісових ресурсів України було відмовлено у зв`язку з відсутністю технічної можливості забезпечити 17.12.2019 о 10:00 відеоконференцзв`язок з Київським апеляційним судом або з Господарським судом Київської області.
17 грудня 2019 року на електронну адресу суду надійшла відповідь Державного підприємства "Олевське лісове господарство" на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначив, що Законом України "Про управління об`єктами державної власності" передбачено отримання інформації про фінансово-господарську діяльність суб`єктів господарювання, які перебувають у сфері управління Державного агентства лісових ресурсів України, але за затвердженою ним формою. Натомість проведення перевірок, тим більше на підставі листів СБУ чинним законодавством не передбачено (том 1 а.с.132-134).
Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про дачу, час та місце проведення судового розгляду справи, 17 грудня 2019 року в судове засідання не з`явився.
Під час судового засідання, що відбулося 17 грудня 2019 року в режимі відеоконференції з Луцьким міськрайонним судом за участі представника позивача, суд без виходу до нарадчої кімнати виніс протокольну ухвалу, якою строк проведення підготовчого судового засідання було продовженого на 30 днів до 06.02.2019. В подальшому в підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 12:00 16 січня 2020 року.
20 грудня 2019 року Державне підприємство "Олевське лісове господарство" надіслало на електронну пошту суду клопотання, в якому просило забезпечити проведення судового засідання по справі, що призначене на 16.01.2020 о 12:00, в режимі відеоконференції з Луцьким міськрайонним судом.
Крім того, 27 грудня 2019 року на електронну пошту суду надійшло клопотання, в якому позивач просив витребувати із Державного агентства лісових ресурсів України копію листа Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки СБУ від 10.09.2019 №8/4/1/-7256, на підставі якого відповідачем було призначено перевірку (том 1 а.с.158-159).
Ухвалою від 03 січня 2020 року вищезазначене клопотання було задоволено та витребувано у Державного агентства лісових ресурсів України належним чином завірену копію листа Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки СБУ від 10.09.2019 №8/4/1-7256 та копію посвідчення посадових осіб на проведення перевірки Державного підприємства "Олевське лісове господарство" у період з 18.09.2019 по 04.10.2019.
10 січня 2019 року на електронну адресу суду надійшло клопотання Державного агентства лісових ресурсів України, в якому відповідач просив забезпечити проведення судового засідання по справі, що призначене на 16.01.2019 о 12:00, в режимі відеоконференції з Київським апеляційним судом або з Господарським судом Київської області.
Ухвалою від 13 січня 2020 року в задоволенні клопотання Державного агентства лісових ресурсів України було відмовлено у зв`язку з відсутністю технічної можливості забезпечити 16.01.2019 о 12:00 відеоконференцзв`язок з Київським апеляційним судом або з Господарським судом Київської області.
Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про дачу, час та місце проведення судового розгляду справи, 16 січня 2020 в судове засідання не з`явився.
У зв`язку з ненадходження до суду витребуваних ухвалою від 03 січня 2020 року доказів, в призначеному на 16.01.2019 підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 06.02.2020 об 11:00.
17 січня 2020 року Державне підприємство "Олевське лісове господарство" надіслало на електронну пошту суду клопотання, в якому просило забезпечити проведення судового засідання по справі, що призначене на 106.02.2020 об 11:00, в режимі відеоконференції з Луцьким міськрайонним судом.
На виконання вимог ухвали від 03 січня 2020 року до відділу документального забезпечення суду 30 січня 2020 року надійшла належним чином завірена копія листа Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки СБУ від 10.09.2019 №8/4/1-725, а також лист Державного агентства лісових ресурсів України, в якому відповідач повідомив що перевірка окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Олевське лісове господарство" здійснювалась ним як органом управління майном, а для виконання своїх функцій орган управління майном приймає відповідний наказ без оформлення посвідчень членів комісії.
Крім того, 30 січня 2020 року до суду надійшло клопотання Державного агентства лісових ресурсів України, в якому відповідач просив забезпечити проведення судового засідання по справі, що призначене на 06.02.2020 о 11:00, в режимі відеоконференції з Київським апеляційним судом або з Господарським судом Київської області.
Ухвалою від 31 січня 2020 року клопотання Державного агентства лісових ресурсів України було залишено без розгляду у зв`язку з тим, що вказане клопотання підписано особою, яка не має права його підписувати, оскільки повноваження цієї особи на представництво інтересів відповідача не були підтвердженні належними документами.
Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про дачу, час та місце проведення судового розгляду справи, 06 лютого 2020 року в судове засідання не з`явився.
У зв`язку з цим, судом без виходу до нарадчої кімнати було винесено протокольну ухвалу, занесену до протоколу судового засіданні від 06.02.2020, якою вирішено проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.
Крім того, протокольною ухвалою суду від 06 лютого 2020 року, винесеною без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засіданні від 06.02.2020, було закінчено підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 20.20.2020 о 14:30.
12 лютого 2019 року на електронну пошту суду надійшло клопотання Державного агентства лісових ресурсів України, в якому відповідач просив забезпечити проведення судового засідання по справі, що призначене на 20.02.2020 о 14:30, в режимі відеоконференції з Київським апеляційним судом або з Господарським судом Київської області.
Ухвалою від 13 лютого 2020 року в задоволенні клопотання Державного агентства лісових ресурсів України було відмовлено у зв`язку з відсутністю технічної можливості забезпечити 20.02.2020 о 14:30 відеоконференцзв`язок з Київським апеляційним судом або з Господарським судом Київської області.
20 лютого 2020 року до суду з`явився представник позивача - Капрплюк Л.В., натомість представник відповідача, який був належним чином повідомлений про дачу, час та місце проведення судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.
Розглянувши під час судового засідання клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з непідсудністю справи адміністративному суду, суд виніс ухвалу від 20.02.2020, якою відмовив Державному агентству лісових ресурсів України у задоволенні вказаного клопотання.
Після заслуховування позиції позивача та дослідження наявних у справі доказів, суд виніс протокольну ухвалу про подальший розгляд адміністративної справи в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Під час розгляду справи судом було безспірно встановлено, що 10 вересня 2019 року до Державного агентства лісових ресурсів України надійшов лист Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України від 10.09.2019 №8/4/1-7256, в якому головне управління повідомило відповідача, що в ході моніторингу впливу на національну безпеку процесів, що відбуваються в лісовому господарстві, було отримано інформацію щодо можливого створення передумов для нанесення економічних збитків державі під час здійснення господарської діяльності лісогосподарських підприємств, які координуються Житомирським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, в тому числі й під час здійснення господарської діяльності ДП "Олевське лісове господарство". З огляду на що, Головне управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України у вказаному листі просило здійснити перевірку діяльності вказаних лісогосподарських підприємств із залученням представників СБ України. Державної аудиторської служби та Державної екологічної інспекції України (том 1 а.с.205-206).
На виконання вищезазначеного листа Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України від 10.09.2019 №8/4/1-7256 Державне агентство лісових ресурсів України та відповідно до п.5 ч.6 Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 №521, видало наказ від 17.09.2019 №532 (том 1 а.с.35-37).
Пунктом 1 вищезазначеного наказу від 08.10.2014 №521 було створено Комісію з проведення перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності державних підприємств, які координуються Житомирським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, а також Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства, у складі, що затверджена додатком до вказаного наказу.
Натомість пунктом 2 наказу від 08.10.2014 №521 вказану Комісію було зобов`язано провести в період з 18.09.2019 по 04.10.2019 перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Олевське лісове господарство".
На підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 17.09.2019 №532 створеною Комісією в період з 18.09.2019 по 04.10.2019 була проведена перевірка окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Олевське лісове господарство" за період з 01.01.2018 по 01.09.2019.
Результати вказаної перевірки були зафіксовані у складеному комісією акті від 04.10.2019, копія якого наявна у матеріалах справи (том 1 а.с.45-86).
Вважаючи наказ Державного агентства лісових ресурсів України від 17.09.2019 №532 та саму перевірку протиправними, Державне підприємство "Олевське лісове господарство" звернулось із даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 5 КАС України, якою закріплено право на судовий захист, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.
При цьому, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.
Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

В контексті наведеного суд зазначає, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи наказ Державного агентства лісових ресурсів України від 17.09.2019 №532 та дії відповідача щодо проведення перевірки Державного підприємства "Олевське лісове господарство" на їх відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.

З наявної у матеріалах справи копії статуту Державного підприємства "Олевське лісове господарство", затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 13.10.2016 №374 (далі - Статут), судом встановлено, що Державне підприємство "Олевське лісове господарство" відповідно до наказу Міністрерства лісового господарства Української РСР від 31.10.1991 №133 "Про організаційну структуру управління лісовим господарством України" засноване на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України, яке є органом управління його майном (том 1 а.с.23-33).

Згідно з п. 5.2 Статуту майно Державного підприємства "Олевське лісове господарство" є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Відповідно до п. 7.5 Статуту орган управління майном не має права втручатися в оперативну і господарську діяльність підприємства.

Аудит фінансової діяльності Державного підприємства "Олевське лісове господарство" здійснюється згідно з чинним законодавством (п. 8.13 Статуту).

Правові основи управління об`єктами державної власності визначені в Законі України від 21.09.2006 № 185-V "Про управління об`єктами державної власності" (далі - Закон № 185-V).

Відповідно до ст. 1 Закону № 185-V управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Об`єктами управління державної власності є, зокрема: майно, яке передане казенним підприємствам в оперативне управління; майно, яке передане державним комерційним підприємствам (далі - державні підприємства), установам та організаціям (ч. 1 ст. 3 Закону № 185-V).

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 185-V суб`єктами управління об`єктами державної власності є зокрема: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об`єктами державної власності; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління).

В контексті вищезазначених норм суд приходить до висновку, що оскільки Державне підприємство "Олевське лісове господарство" засноване на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України, яке є органом управління його майном, то на відносини між ним поширюється дія Закону №185-V. Повноваження уповноважених органів управління визначені в статті 6 Закону №185-V.

Відповідно до п. 5, 6, 7, 11, 25, 26 Закону №185-V уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань:

- затверджують стратегічні плани розвитку державних унітарних підприємств та господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, управління корпоративними правами або контроль за діяльністю яких вони здійснюють, та здійснюють контроль за їх виконанням;

- затверджують річні фінансові та інвестиційні плани, а також інвестиційні плани на середньострокову перспективу (3-5 років) державних підприємств і господарських структур, що належать до сфери їх управління, та здійснюють контроль за їх виконанням у встановленому порядку;

- проводять моніторинг фінансової діяльності, зокрема виконання показників фінансових планів підприємств, що належать до сфери їх управління та вживають заходів до поліпшення їх роботи;

- ведуть облік об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів;

- забезпечують проведення інвентаризації майна державних підприємств, установ, організацій, господарських структур відповідно до визначеного Кабінетом Міністрів України порядку;

- забезпечують проведення екологічного аудиту державних підприємств, господарських структур, у тому числі тих, що передаються в оренду.

Саме на виконання вищезазначених повноважень Державне агентство лісових ресурсів України як уповноважений орган управління Державним підприємством "Олевське лісове господарство" видало оскаржуваний наказ від 17.09.2019 №532 та здійснило перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача.

Суд зазначає, що оскаржуваний наказ Державного агентства лісових ресурсів України від 17.09.2019 №532 про створення комісії та проведення перевірки Державного підприємства "Олевське лісове господарство", як акт індивідуальної дії, вичерпав свою дію, оскільки закінчився строк, протягом якого відповідачем могла бути проведена перевірка на підставі такого наказу та перевірка була проведена.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7 встановлено, що ненормативні правові акти є актами одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. До ненормативних актів належать конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, які застосовуються одноразово.

Відтак, суд зазначає, що вимоги про скасування акту індивідуальної дії можуть стосуватися виключно діючих актів. Акт індивідуальної дії, який вичерпав свою дію, є юридичним фактом, що відбувся в минулому та призвів до виникнення певних правових наслідків, а тому юридичні факти або події минулого не можуть бути скасовані.

Крім того, позивач, який вважав, що Державним агентством лісових ресурсів України не був дотриманий встановлений законом порядку проведення перевірки, мав захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб перевіряючого органу до здійснення перевірки.

Саме на етапі допуску до перевірки юридична особа може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні такої перевірки.

Отже, юридична особа, яка вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо неї, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб перевіряючого (контролюючого) органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого контролюється контролюючим органом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем допущено посадових осіб комісії, створеної Державним агентством лісових ресурсів України, до проведення перевірки фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Олевське лісове господарство", відтак, позивачем не використано свого права не допуску до проведення перевірки.

В даному випадку Державним агентством лісових ресурсів України як органом управління майном перевірка була проведена і за її наслідками був складений акт про результати перевірки від 04.10.2019, що свідчить про те, що наказ Державного агентства лісових ресурсів України від 17.09.2019 №532 як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску відповідача до перевірки не є належним способом захисту, оскільки подальше скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Разом з тим суд наголошує, що незалежно від прийнятого позивачем рішення про допуск створеної Державним агентством лісових ресурсів України комісії до перевірки, Державне підприємство "Олевське лісове господарство" не позбавлене можливості посилатися на порушення відповідачем вимог законодавства щодо проведення такої перевірки. Однак, оскарженню при цьому підлягають рішення, які будуть прийняття за наслідками такої перевірки, а не підстави для видання наказу про проведення перевірки.

Суд зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Разом з тим, в даному випадку позивачем обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права, адже скасування наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 17.09.2019 №532 на підставі якого вже проведено перевірку не відновить його становище та захистить порушене право.

Крім того, суд зауважує, що складений за наслідками перевірки акт від 04.10.2019 не містить негативних висновків щодо порушення позивачем тих чи інших норм законодавства. Більш того, в ході розгляду справи судом встановлено, що жодних рішень на підставі вказаного акту від 04.10.2019 відповідачем не приймалось.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Олевське лісове господарство" (вул. Пушкіна, 18, м. Олевськ, Житомирська область, 11001; ) до Державного агентства лісових ресурсів України (вул.Ш.Руставелі, 9 а, м. Київ, 01601; ) про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович