Справа № 380/954/20
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №380/954/20

16 березня 2020 року

зал судових засідань №10

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Ходань Н.С.,

за участю:

представника позивача Довгань В.І.,

представника відповідача Перхач С.М.,

розглянув у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ), в якому просить суд:

-визнати протиправним рішення відповідача від 23.07.2019 про відмову позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

- зобов`язати відповідача перевести з 17.07.2019 позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», на пенсію за вислугу років згідно із п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідно до вислуги, яка становить 24роки 04місяці 11 днів.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», на пенсію за вислугу років згідно із п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідно до вислуги, оскільки у позивача на момент звільнення зі служби на пенсію наявна вислуга років 24 повні календарні роки, що відповідає вимогам п. «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Тому позивач не погоджується з рішенням відповідача та вважає його рішення незаконними, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: відповідач прийняв рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років з істотним порушенням вимог Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХП та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», а тому за захистом своїх прав звернувся до суду, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від представника відповідача через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду 28.02.2020 за вх. № 11277 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення вимог та зазначає, що відповідно до положень п. «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», позивач має право на пенсію за вислугою років МВС, виключно за наявності в нього стажу на день звільнення вислуги років 24 календарних років і більше. Покликаючись на те, що до календарної вислуги років не підлягає зарахуванню вислуга обчислена на пільгових умовах, зазначив, що станом на дату звільнення позивача його вислуга років саме у календарному обчисленні, становить лише 19 років 02місяці 29днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до положень п. «а» статті 12 Закону України № 2262-ХІІ. У зв`язку із наведеним просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 15.05.2019.

Відповідно до ст. 7 Закону У країни «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закону 2262), у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.

Згідно із витягом з наказу від 30.11.2018 № 46/ОС підполковника внутрішньої служби, ОСОБА_1 , начальника відділу інженерно-технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)», звільнено 30.11.2018. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 19 років 02 місяці 29 днів. У пільговому обчисленні 24роки 04 місяці 11днів.

Пунктом «а» ст.12 Закону 2262, передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б», «д», «ж» ст.1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч.3 ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2018 по 30.09.2019 і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

16.07.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.07.2019 (лист від 31.07.2019 №19844/03-29-16) позивачу було відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислуу років МВС, у зв`язку із тим, що відповідно до подання від 24.05.2019 № 972, розрахунку вислуги років та записів трудової книжки, календарна вислуга років ОСОБА_1 станом на 30.11.2018, складає 19 років 02 місяці 29 днів.

Вислуга років позивача, як видно з оскаржуваного рішення відповідача, на день звільнення у календарному обчисленні становить 19 років 02 місяці 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на підставі п. «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у призначення пенсії за вислугу років позивач звернувся до суду із цим позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі Закон 2262) пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30.09.2011 і на день звільнення мають вислугу 20років і більше;

з 01.10.2011 по 30.09.2012 і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 01.10.2012 по 30.09.2013 і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 01.10.2013 по 30.09.2014 і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 01.10.2014 по 30.09.2015 і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 01.10.2015 по 30.09.2016 і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 01.10.2016 по 30.09. 2017 і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 01.10.2017 по 30.09.2018 і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 01.10.2018 по 30.09.2019 і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 01.10.2019 по 30.09.2020 і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 01.10.2020 або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у ч.2 ст.17 цього Закону.

Частиною 4 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV передбачено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для набуття особою, яка проходила службу, зокрема, в органах Державної кримінально-виконавчої служби, права на призначення пенсії за вислугою років є наявність в неї відповідного стажу роботи, набутого у відповідності до норм законодавства, регулюючих засади трудової діяльності зазначеної категорії осіб та їх соціального забезпечення.

При цьому, законодавством регламентовано пільгове обчислення стажу осіб, які проходять службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби, що є гарантією їх соціальних прав на пільгове пенсійне забезпечення.

Водночас, жодною нормою чинного законодавства не передбачено обмежень щодо зарахування вислуги років вказаної категорії осіб у пільговому обчисленні до стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років.

Частиною 2 ст.17 вказаного Закону передбачено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

В силу положень ст. 17-1 Закону-2262, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту «г» пункту 3 положень постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах, зокрема, час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.

З аналізу положень наведеного Порядку від 17.07.1992 № 393 випливає, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», а не при визначенні розміру такої пенсії.

Водночас, суд наголошує, що не встановлено набуття права на пенсію за вислугу років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги, як і не встановлено виключень того, що роки вислуги в пільговому обрахуванні не можуть бути зараховані до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

Правовою підставою для набуття особою, яка проходила службу, зокрема, в органах Державної кримінально-виконавчої служби, права на призначення пенсії за вислугу років є наявність в неї відповідного стажу роботи, набутого у відповідності до норм законодавства, що регулюють засади трудової діяльності зазначеної категорії осіб та їх соціального забезпечення. Також, законодавством регламентовано пільгове обчислення стажу осіб, які проходять службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби, що є гарантією їх соціальних прав на пільгове пенсійне забезпечення, а саме ч.4 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально виконавчу службу» особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів. Таким чином можна зробити висновок, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсії згідно із п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як видно з матеріалів справи (довідка від 25.09.2018, №83, наказ від 30.11.2018 №46 о/с, послужний список), позивач безперервно проходив службу на посадах пенітенціарної системи 19 років 02 місяці 29 днів, (у пільговому обрахуванні становить 24 роки 04 місяці 11 дні), що надає йому право для призначення пенсії, відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вислуга років зарахована разом із службою в збройних силах.

Таким чином, правовою підставою для набуття особою, яка проходила службу, зокрема, в органах Державної кримінально-виконавчої служби, права на призначення пенсії за вислугу років є наявність у неї відповідного стажу роботи, набутого у відповідності до норм законодавства, що регулюють засади трудової діяльності зазначеної категорії осіб та їх соціального забезпечення.

Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 року №750/9775/16-а сформулював висновок про необхідність врахування норм постанови № 393 до спірних правовідносин. Такий же висновок зробила Велика Палата Верховного Суду при ухваленні постанови від 07.06.2018 у справі №800/517/17, на який покликається Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 20.06.2019 у справі №360/1279/19.

З огляду на зазначене, беручи до уваги наявність у позивача вислуги більше ніж 24 роки, необхідної для призначення пенсії на підставі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», суд дійшов висновку, що у відповідача не було підстав відмовляти позивачу у переведенні його на пенсію за вислугу років.

Враховуючи встановлені судом обставини у справі, суд вважає, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та таким, що не відповідає критеріям правомірності, передбаченим ч.2 ст.2 КАС України, з огляду на що слід зобов`язати відповідача перевести позивача з 17.07.2019 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», на пенсію за вислугу років згідно із п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідно до вислуги років, яка становить 24роки 04місяці 11 днів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань сплачений позивачем судовий збір на суму 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.07.2019 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з 17.07.2019 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», на пенсію за вислугу років згідно із п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідно до вислуги років, яка становить 24роки 04місяці 11 днів.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.03.2020.

Суддя Лунь З.І.