Справа № 539/553/20
Суддя: Алтухова О. С.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/553/20
Провадження № 2-а/539/35/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Алтухової О.С.,

за участю секретаря - Ануфрієвої Н.М.,

учасники справи у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду адміністративну справу позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Полтавській області Захарова Олексія Миколайовича, Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій просив:

-поновити строк для звернення до суду з позовом про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДПО18 №951141 винесену інспектором роти №4 батальйону УПП ДПП в Полтавській області Захаровим О.М. про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн та закрити справу.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що 01.02.2020 року інспектором роти №4 батальйону УПП ДПП в Полтавській області Захаровим О.М. винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн за те, що він керуючи автомобілем не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс страхування цивільно - правової відповідальності, чим порушив п. 2,4 ПДР. Вважає постанову незаконною, яка підлягає скасуванню з наступних підстав:01.02.2020 року о 01 год 189 хв він не перебував за кермом автомобіля SSAN YONG KYRON д.н.з. НОМЕР_1 в м. Лубни по вул. А. Безроди, 4, оскільки вживав алкоголь, однак не керував автомобілем, а знаходився в ньому, як пасажир. За кермом автомобіля знаходився його знайомий ОСОБА_2 , який припаркував автомобіль по вул. А.Безроди, 4 в м. Лубни та заглушив двигун, ще до приїзду поліцейських вийшов із салону автомобіля та пішов додому. А інший його знайомий- ОСОБА_3 мав принести ключі від гаража, щоб відкрити ворота та в подальшому запаркувати автомобіль в гараж, в цей час він залишився сидіти на передньому пасажирському сидінні, очікуючи ОСОБА_3 . Через кілька хвилин під`їхав поліцейський автомобіль, з якого вийшли поліцейські, один із яких просив надати документи на право керування автомобілем та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння. Його доводи про те, що він не керував транспортним засобом інспектором Захаровим О.М. були повністю проігноровані.

08.02.2020 року позивач отримав поштовим зв`язком постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, яку останній вважає незаконною та яка містить факти, які не відповідають дійсності. ОСОБА_1 зазначив, що інспектор поліції при винесення постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, порушив порядок розгляду справи, встановлений ст.ст. 278,279 КУпАП.

Ухвалою суду від 18.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, судовий розгляд якого призначений у порядку, передбаченому статтею 286 КАС України.

Позивач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, 03.03.2020 року надіслав до суду відзив, в якому просив слухати справу у його відсутність, та у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю, обґрунтувавши відзив тим, що у діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом, та не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії В, поліс обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників транспортних засобів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. При цьому надав суду відеозапис події. Посилається на відповідальність за дане правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору)обов`язкового страхування цивільно - правовової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до такого висновку.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серія ДПО18 №951141, складеної інспектором роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області Захаровим О.М., вбачається, що справа розглядалася відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даною постановою встановлено, що 01.02.2020 року о 01 год 18 хв в м. Лубни на вул. А.Безроди, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ, не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та полісу страхування цивільно - правової відповідальності, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що до нього було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Копію постанови позивачем було отримано 08.02.2020 року, з позовною заявою до суду він звернувся 17.02.2020 року, тобто у межах строків, передбачених ч. 1 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач стверджує, що не керував транспортним засобом, автомобіль був припаркований, він на ньому не їхав, а тому інспектор не мав права вимагати в нього документи на право управління автомобілем та страховий поліс.

Переглянувши відеозапис події, суд приходить до висновку про відсутність доказів наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , оскільки на запису не зафіксований факт керування позивачем транспортним засобом, свідки, які були запрошені поліцейським, підтвердили ту обставину, що не бачили як ОСОБА_1 керував автомобілем.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Але, в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

В даному випадку відповідачем не був встановлений факт відсутності у позивача (водія) страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів під час керування SSAN YONG KYRON д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки не підтверджено сам факт керування ним даним транспортним засобом.

Отже відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення не надано, факту порушення позивачем правил дорожнього руху України відповідачем не доведено.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, інспектор, як посадова особа Управління патрульної поліції у Полтавській області вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення, однак беззаперечних доказів на підтвердження викладених обставин у постанові суду не надав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, вирішуючи питання стосовно законності постанови, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Отже, обов`язок доказування по зазначеній адміністративній справі законом покладено на відповідача, тобто відповідач повинен довести суду правомірність складання вищезазначеної постанови.

Таким чином, на час розгляду адміністративної справи щодо позивача були відсутні будь-які фактичні дані, які встановлювали наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення. Враховуючи, що відповідачем не доведена правомірність винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому вважає за необхідне постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №951141 від 01.02.2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП України та накладення штрафу скасувати, закривши провадження по справ

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Полтавській області Захарова Олексія Миколайовича, Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, серії ДПО18 №951141 від 01.02.2020 року, винесену інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Захаровим Олексієм Миколайовичем, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 17.03.2020 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.С.Алтухова