Справа № 640/8236/19
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року м. Київ № 640/8236/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі: Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця»
ДоУправління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації Яготинської районної державної адміністрації Київської області
провизнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості
В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації (далі-відповідач 1) та Яготинської районної державної адміністрації Київської області (далі-відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльності Яготинської районної державної адміністрації Київської області в частині не передбачення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян при розробці районного бюджету на 2018 рік та при його перегляді; визнання протиправною бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації в частині невиконання вимог п. 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256, а саме не реєстрації за період з 01.01.2018 р. по 30.11.2018 р. додаткових зобов`язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по Яготинському району за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов`язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Яготинської районної державної адміністрації та стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації на користь позивача 709 452,34 грн. - шкоди, заподіяної протиправними діями та бездіяльністю, у сумі витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2018 р. по 30.11.2018 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 року суд визнав подану заяву і додані до неї матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, встановив, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідачів щодо не передбачення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян при розробці районного бюджету на 2018 рік та при його перегляді, що призвело до отримання збитків позивачем на суму 709 452,34 грн.

Відповідач 1 у письмовому відзиві на позов вказав про відсутність коштів на виділення для відшкодування перевезення пільгових категорій громадян та зазначив про не укладання з позивачем договору про відшкодування витрат по перевезенню пільгових категорій пасажирів, що у свою чергу виключає виникнення заборгованості.

Відповідачем 2 подано заяву про визнання позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач звернувся до Яготинської районної державної адміністрації з листом від 10.10.2017 р. № ДН-1-452/1153 щодо передбачення у районному бюджеті суми компенсацій за пільгові перевезення на 2018 рік кошти в розмірі 1121,2 тис. грн.

З аналогічним звернення позивач звернувся 13.02.2018 р. з листом № ДНЗ-1-453/311.

20.12.2017 р. позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації з листом № ДНЗ-1-453/557 з пропозицією щодо укладання договору, але відповідач відмовився, з огляду на те, що кошти на виконання вищезазначеної програми не були передбачені при формуванні бюджету на 2018 рік.

Так, ПАТ «Укрзалізниця» надавала послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станцій та зупиночних пунктів Яготинського району на загальну суму 709 452,34 грн.

Відомості про витрати на перевезення щомісяця направлялися на адресу відповідача.

Проте відповідач не відшкодував витрат, пов`язаних із пільговим проїздом окремих категорій громадян.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини шостої статті 9 Закону України «Про залізничний транспорт» для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Пільгове перевезення пасажирів залізничним транспортом передбачено низкою законодавчих актів України, зокрема, Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», а також постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 року № 354.

Отже, забезпечуючи пільгове перевезення окремих категорій громадян, держава поклала на себе обов`язок відшкодовувати за рахунок державного або місцевого бюджетів збитки, понесені залізничним транспортом.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету визначений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» (далі - Порядок №256).

Згідно з частиною першою статті 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті «б» пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 256 головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Пунктом 5 Порядку № 256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 256 у разі виникнення додаткових зобов`язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів АРК, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби Автономної Республіки Крим, областях, міст Києві та Севастополі.

Із наведеного слідує, що саме на управління соціального захисту населення місцевих адміністрацій, які є головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, покладено обов`язок відшкодовувати підприємствам залізничного транспорту витрати, понесені за пільгове перевезення громадян.

Механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі, встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2009 року № 1359 «Про затвердження порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян» (далі - Порядок № 1359).

Згідно з пунктами 9, 10 Порядку № 1359 на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком. Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом.

Залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми.

Головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п`ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці (пункт 11 Порядку № 1359).

Системний аналіз наведених правових положень свідчить про те, що із виконанням позивачем обов`язку перевезення усіх пільгових категорій громадян кореспондується обов`язок відповідача компенсувати всі витрат, понесені позивачем у зв`язку з таким перевезенням.

Відтак, відсутність бюджетних асигнувань не може слугувати підставою невиконання зобов`язань щодо компенсації пільгового проїзду залізничним транспортом окремих категорій населення.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 14 листопада 2018 року та від 15 березня 2019 року (справи № 761/10304/15-а, № 761/25336/15-а відповідно).

Таким чином, кошти в сумі 709 452,34 грн., заявлені позивачем до стягнення з відповідача, фактично є втратами підприємства, які воно понесло, надавши послуги з перевезення пільговим категоріям громадян, і які відповідач повинен відшкодувати.

Крім того, як вже зазначалось, листом від 20.12.2017 р. № ДНЗ-1-453/557 ПАТ «Укрзалізниця» направляла відповідачу 2 проект договору про відшкодування витрат за перевезення пільгової категорії громадян залізничним транспортом з пропозицією його підписання. Однак, відповідачем 2 вказаний договір не підписано, мотивувавши це тим, що кошти по даній програмі не виділені.

Тобто, відмова відповідача у підписанні договору мотивована відсутністю бюджетних асигнувань на такі цілі.

Однак, суд звертає увагу, що не підписавши договір про відшкодування витрат за перевезення пільгової категорії громадян залізничним транспортом та не відшкодувавши позивачу понесені витрати, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо ухилення від виконання обов`язку, покладеного на нього чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 27.06.2019 р. по справі № 826/8236/17.

Враховуючи встановлені факти протиправної бездіяльності відповідачів, з урахуванням заяви відповідача 2 про визнання позову, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність правових підстав задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі: Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6, ) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Яготинської районної державної адміністрації Київської області в частині не передбачення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян при розробці районного бюджету на 2018 рік та при його перегляді.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації в частині невиконання вимог п. 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256, а саме не реєстрації за період з 01.01.2018 р. по 30.11.2018 р. додаткових зобов`язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по Яготинському району за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов`язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Яготинської районної державної адміністрації.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації на користь позивача 709 452,34 грн. шкоди, заподіяної протиправними діями та бездіяльністю, у сумі витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2018 р. по 30.11.2018 р.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі: Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6, ) судові витрати в сумі 12 562,79 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації (07700, Київська обл., м. Яготин, вул. Пирятинська, 1; ).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П.Васильченко