Справа № 300/185/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/185/19 пров. № 857/13965/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі № 300/185/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Біньковська Н.В.,

час ухвалення рішення 21.11.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 26.11.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого просив відновити незаконно зменшений відсоток нарахування пенсії з 70% до 90% з 01.01.2018 з відповідним перерахунком, виплачувати перераховану суму пенсії не в три етапи (протягом 2018-2020 р.р.), а з 01.01.2018 в повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно здійснено перерахунок пенсії за вислугою років із зменшенням основного розміру пенсії з 90% на 70 % відповідних сум грошового забезпечення, що призвело до невірного визначення розміру пенсії позивача. Вважає такі дії відповідача неправомірними, такими, що суперечать нормам чинного законодавства, оскільки внесені зміни до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Вважає, що відповідач при проведенні перерахунку не мав права допускати звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, на засадах верховенства права та відповідно до європейських стандартів повинен був зберегти набуте ним право на рівень пенсійного забезпечення в розмірі 90% сум грошового забезпечення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі № 300/185/19 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та не звернув належної уваги на те, що дана справа є типовою по відношенню до справи №240/5401/18 провадження №Пз/9901/58/18 щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивачу з 90% до 70% сум грошового забезпечення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні від 04.02.2019 дійшов правового висновку, що встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосується перерахунку вже призначених пенсій, отже, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців повинна застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Проте суд першої інстанції, покликаючись на вказане вище рішення, дійшов помилкового висновку про протиправність дій пенсійного органу щодо перерахунку пенсії позивача з врахуванням 70% грошового забезпечення, а не 90%, оскільки позивачу була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 72 %, а не 90%.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі № 300/185/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, а тому внесені зміни до ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років не стосується перерахунку вже призначених пенсій.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , як колишньому військовослужбовцю, у 1988 році звільненого з військової служби у відставку за станом здоров`я, з 02.03.1989 призначена пенсія за вислугою років із розрахунку 72% грошового забезпечення на відповідній посаді.

В процесі внесених змін до законодавства позивачу в жовтні місяці 2003 року визначено розмір грошового забезпечення із розрахунку 90% грошового забезпечення, що підтверджується протоколом за пенсійною справою (а.с.70).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсій, виданої Івано-Франківським обласним військовим комісаріатом Міністерства оборони України та постанови КМ України №103 від 21.02.2018 року, з 01.01.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії. При цьому відповідач застосував новий максимальний розмір грошового забезпечення 70%, який визначений частиною 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", в редакції станом на час перерахунку пенсії.

27.12.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії із врахуванням збереженого йому основного розміру грошового забезпечення 90%, які він отримував до перерахунку (а.с.10).

29.12.2018 відповідач листом повідомив позивача про те, що Законом України від 27.03.2014 року №1166 «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни в ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», за якими максимальний розмір пенсії, що призначається за вислугу років не повинен перевищувати 70% сум грошового забезпечення за будь-якою із підстав, зазначеною в статті 63 Закону №2262. З урахуванням вимог Законів України від 08.07.2011 №3668 та від 27.03.2014 №1166 при здійсненні перерахунку максимальний розмір пенсії за вислугу років (окрім осіб, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1 - 100 відсотків, до категорії 2-95%) також встановлюється в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, оскільки згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі (а.с.11).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина 1 статті 46 Конституції України).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 за №2262-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2262-ХІІ).

За приписами частини 4 статті 63 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на момент перерахунку пенсії) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до Закону №2262-XII, здійсненої на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Так, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2018 за №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», згідно з пунктом 1 якої передбачено перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року за №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 за №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року за №393» (надалі Порядок №45), яка набрала чинності 20.02.2008.

Згідно з нормами вказаних вище нормативно-правових актів, підставою для перерахунку раніше призначених пенсій відповідно до Закону №2262-XII передусім є прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного рішення відповідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та подання органами, передбаченими Порядком №45, відповідних повідомлень до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсій за №ХД11536, виданої Івано-Франківським обласним військовим комісаріатом Міністерства оборони України, та на підставі Постанови №103 провів перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018.

При проведенні такого перерахунку пенсії відповідачем застосовано новий максимальний розмір грошового забезпечення 70% відповідних сум грошового забезпечення, при цьому правомірність своїх дій Головне управління ПФУ в області обґрунтовує необхідністю застосування основного розміру пенсії у відсотках від грошового забезпечення, встановленого законодавством на момент проведення чергового перерахунку пенсії, що в даному випадку становить 70% сум грошового забезпечення, як це передбачено частиною 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції станом на 01.04.2018 (а.с.17-18).

Оцінюючи правомірність дій пенсійного органу, суд першої інстанції правильно зазначив, що норма ст. 13 Закону №2262-XII не стосується перерахунку вже призначених пенсій.

Адже процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка змін не зазнавала, а також нормами постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року за №704 та від 21 лютого 2018 року за №103, тому застосування у спірному випадку органом пенсійного фонду статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним.

При перерахунку пенсій відповідним категоріям військовослужбовців повинна застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Судом також врахована аналогічна правова позиція, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019, ухваленій у зразковій справі №240/5401/18 (Пз/9901/58/18).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого дійшов висновку, що Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області при здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до Постанови №103 протиправно зменшено розмір процентної складової грошового забезпечення із 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому колегія суддів відхиляє покликання апелянта на те, що пенсію за вислугу років позивачу було призначено в розмірі 72% грошового забезпечення, оскільки така була призначена у 1989 році відповідно до Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1982 №986. Натоміть відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач отримував пенсію за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення.

Враховуючи вище наведене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі № 300/185/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 17.03.2020 року