Справа № 360/453/20
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 березня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/453/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якій позивач, з урахуванням уточнень просить суд:

визнати протиправним рішення №209 від 09.10.2019 Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 з урахуванням загального трудового стажу 24 роки 07 місяців 07 днів;

зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати ОСОБА_1 загальний трудовий стаж 24 роки 07 місяців 07 днів;

зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити пенсію ОСОБА_1 з урахуванням загального трудового стажу 24 роки 07 місяців 07 днів.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона є особою, що досягла пенсійного віку, однак пенсія останній не призначена. 30.09.2019 позивач звернулась до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до вимог абз.3 ч.1 ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та додала до заяви необхідні документи.

Однак, 09.10.2019 позивачу була надана відповідь за №209 про неможливість зарахування до трудового стажу 24 роки 07 місяців 07 днів, у зв`язку з тим, що документи, надані позивачем (трудова книжка НОМЕР_1 від 04.09.1979) не відповідає вимогам п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №158, а саме неможливо визначити, якою організацією виписана трудова книжка (нечітка печатка). З огляду на викладене відповідачем розрахований загальний стаж ОСОБА_1 станом на 30.09.2019 - 1 рік 06 місяців 00 днів. З такою відмовою в призначенні пенсії позивач не згодна, вважає відмову відповідача про призначення їй пенсії, викладену у рішенні №209 від 09.10.2019, незаконною.

Ухвалою від 29.01.2020 адміністративний позов відкрито провадження у справі та визначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач позов не визнав, надав 14.02.2020 через канцелярію суду відзив на позовну заяву (а.с.25-29), відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

30.09.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. На день звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії позивачу виповнилось 59 років та вона є внутрішньо переміщеною особою.

Під час звернення за призначенням пенсії позивач надав відповідачу такі документи: довідку РНОКПП; заяву про призначення/перерахунок пенсії від 30.09.2019; паспорт ЕМ № 435488; трудову книжку НОМЕР_2 ; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання № 22; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_3 ; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 14, № 44; інші документи - 2 шт. без номеру.

Відповідачем шляхом дослідження трудової книжки позивача НОМЕР_4 від 04.09.1979 встановлено, що з печатки, яку проставлено на першому аркуші (титульній сторінці) не можливо чітко встановити (розібрати, прочитати), яким підприємством (установою, організацією) її вперше заповнено (виписано) (нечітка печатка). За таких обставин трудова книжка позивача НОМЕР_4 від 04.09.1979, на думку відповідача, не відповідає вимогам абз.3 п.2.12 Інструкції № 58, отже записи під номерами з 1 по 11 зарахувати до трудового стажу позивача не має можливості.

За розрахунком стажу (протокол призначення пенсії ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплата Пенсії) загальний стаж позивача складає 1 рік 6 місяців 00 днів (за відомостями, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб за період з 2001 року, 2004-2017 роки, 2019 рік, станом на 02.10.2019 інформації на позивача не має).

До страхового стажу для розрахунку права на призначення пенсії позивачу зараховано такі періоди: з 01.01.1998 по 30.04.1998 - 00 р. 04 міс. 00 днів; з 01.07.1998 по 31.12.1998 - 00 р. 06 міс. 00 днів; з 01.08.1999 по 31.08.1999 - 00 р. 01 міс. 00 днів - стаж до 01.01.2004 складає 00 р. 11 міс. 00 днів; з 01.01.2018 по 31.07.2018 - 00 р. 07 міс. 00 днів - стаж після 01.01.2004 складає 00 р. 07 міс. 00 днів; разом страховий стаж - 01 р. 06 міс. 00 днів.

Через невідповідність трудової книжки вимогам абз.3 п.2.12 Інструкції № 58 до трудового стажу позивача не можливо зарахувати 24 р. 07 міс. 07 дн., а саме: з 01.07.1977 по 31.08.1978 - навчання у Ворошиловградському тонкосуконному комбінаті - запис не може бути зараховано до стажу також і через те, що атестат про навчання № 22 не містить у собі дати його видачі; з 01.09.1978 по 12.03.2002 - період роботи у ЗАТ «Лутекс» (Ворошиловградський тонкосуконний комбінат 10.02.1993 перейменовано у Орендне підприємство Луганський тонкосуконний комбінат «Лутекс», з 23.12.1994 - перетворено у ЗАТ «Лутекс»); з 15.04.2002 по 09.04.2003 - період перебування на обліку у Луганському міському центрі зайнятості.

ЗАТ «Лутекс» та Луганський міський центр зайнятості не перереєстровано на території, що контролюється українською владою, знаходяться у місті Луганськ, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюються свої повноваження. Позивач та відповідач не мають можливості отримати від ЗАТ «Лутекс» та Луганського міського центру зайнятості довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, що підтвердили б трудовий стаж позивача.

Відповідно до вимог абз.4 ч.1 ст.26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 26 років (період звернення за призначенням пенсії з 01.01.2019 по 31.12.2019).

Враховуючи, що станом на 30.09.2019 загальний стаж позивача складає 01 рік 06 міс. 00 днів, що суперечить вимогам абз.1 ч.1 ст.26 Закону № 1058-IV, відповідач рішенням від 09.10.2019 № 209 відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно з ч.1 ст.26 Закону № 1058-ІV.

Відповідач рішенням від 09.10.2019 № 209 також повідомив позивачу про можливість встановлення факту належності трудової книжки у судовому порядку та про право на оскарження цього рішення. Листом від 16.10.2019 № 18334/03.1 відповідач направив рішення від 09.10.2019 № 209 на адресу позивача, зазначену у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Також, відповідач зазначив, що за законодавством України єдиним органом, що призначає пенсію, є Пенсійний фонд України, отже вимога позивача щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію є такою, що не відповідає нормам закону. За таких обставин, Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області діяло відповідно вимог законодавства України.

Сторони у судове засідання не прибули, відповідач згідно додаткових пояснень від 12.03.2010 просив розгляд справи здійснити за відсутності представника відповідача.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 ).

Відповідно до довідки від 31.07.2019 №917- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживання/перебування позивача є: АДРЕСА_3 (а.с.4).

30.09.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до абз.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. Разом із заявою про призначення пенсії 30.09.2019 позивач надала відповідачу: довідку від 31.07.2019 № 917- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; довідку РНОКПП; паспорт НОМЕР_6 ; трудову книжку НОМЕР_2 ; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання № 22; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України - № 14, №44; інші документи - 2 шт. без номеру (38, 38 на звороті).

Рішенням відповідача від 09.10.2019 №209 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з абз.3 ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.5).

Вищевказане рішення обґрунтовано тим, що трудова книжка ( НОМЕР_7 -І 1780249 від 04.09.1979) не відповідає вимогам пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 158, а саме: неможливо визначити якою організацією виписана трудова книжка (нечітка печатка). До трудового стажу неможливо зарахувати 24 р. 07 м. 07 дн., а саме такі періоди: з 01.09.1977 по 31.08.1978 - навчання у Ворошиловградському тонкосуконному комбінаті, оскільки в наданому ОСОБА_1 атестаті про навчання від 22.08.1978 № 22 відсутня дата видачі; з 01.09.1978 по 12.03.2002 - період роботи у ЗАТ «Лутекс», з 15.04.2002 по 09.04.2003 - період перебування на обліку у Луганському міському центру зайнятості, оскільки Луганський міський центр зайнятості та ЗАТ «Лутекс» знаходяться в м.Луганську. Станом на 30.09.2019 загальний стаж ОСОБА_1 за даними, що містяться у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування складає - 1 рік 06 місяців 00 днів, що суперечить вимогам до необхідного для призначення пенсії стажу, встановленим абз.3 ч.1 ст.26 Закону № 1058 IV.

19.08.2019 між позивачем та Головним управлінням ДФС у Луганській області укладено типовий договір № НОМЕР_8 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску), відповідно до якого позивачем сплачено єдиний внесок за попередній період з 01.01.2018 по 31.07.2018, з урахуванням чого ОСОБА_1 має право на врахування вказаного страхового стажу при призначенні пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.40,41).

Згідно записів трудової книжки від 04.09.1979 НОМЕР_4 , позивач у період з 01.09.1977 по 01.09.1978 навчалась у Ворошиловградському тонкосуконному комбінаті; з 01.09.1978 прийнята прядильницею 5 розряду у Луганському тонкосуконному комбінаті; з 01.08.1981 переведена помічником майстра прядильної дільниці 6 розряду; з 01.02.1988 помічник майстра прядильних машин 5 розряду прядильного виробництва; 07.05.1990 підприємство Луганський тонкосуконний комбінат перейменовано в Орендне підприємство «Луганський тонкосуконний комбінат «Лутекс»; 23.12.1994 Орендне підприємство «Луганський тонкосуконний комбінат «Лутекс» перетворено в Закрите акціонерне товариство «Лутекс»; 12.03.2002 позивача звільнено за скороченням штату; з 15.04.2002 позивачу Луганським міським центром зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю, відповідно до п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; 09.04.2003 закінчено виплату допомоги по безробіттю, згідно з п.п.12 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.39).

Матеріалами справи встановлено, що позивачу не призначено пенсію за віком, через те, що неможливо визначити якою організацією виписана трудова книжка (нечітка печатка), тому до трудового стажу неможливо зарахувати 24 р. 07 м. 07 дн., а саме такі періоди: з 01.09.1977 по 31.08.1978 - навчання у Ворошиловградському тонкосуконному комбінаті, оскільки в наданому ОСОБА_1 атестаті про навчання від 22.08.1978 № 22 відсутня дата видачі; з 01.09.1978 по 12.03.2002 - період роботи у ЗАТ «Лутекс», з 15.04.2002 по 09.04.2003 - період перебування на обліку у Луганському міському центрі зайнятості, оскільки Луганський міський центр зайнятості та ЗАТ «Лутекс» знаходяться в м.Луганську, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду.

Відповідачем не заперечується наявність у позивача стажу 1 рік 6 місяців (період роботи з 01.01.1998 по 30.04.1998, з 01.07.1998 по 31.12.1998, з 01.08.1999 по 31.08.1999, з 01.01.2018 по 31.07.2018) (а.с.36,37).

Тобто, фактично відповідачем зараховуються періоди роботи позивача з 01.01.1998 по 30.04.1998, з 01.07.1998 по 31.12.1998, з 01.08.1999 по 31.08.1999, при цьому в оскаржуваному рішенні від 09.10.2019 №209 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з абз.3 ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через неможливість зарахувати до стажу позивача 24 р. 07 м. 07 дн., а саме такі періоди: з 01.09.1977 по 31.08.1978 - навчання у Ворошиловградському тонкосуконному комбінаті; з 01.09.1978 по 12.03.2002 - період роботи у ЗАТ «Лутекс», з 15.04.2002 по 09.04.2003 - період перебування на обліку у Луганському міському центру зайнятості, без розмежування спірних періодів.

Отже, спірним питанням у даній справі є правомірність дій відповідача щодо незарахування до стажу позивача періодів її роботи: з 01.09.1977 по 31.08.1978 - навчання у Ворошиловградському тонкосуконному комбінаті; з 01.09.1978 по 12.03.2002 - період роботи у ЗАТ «Лутекс», з 15.04.2002 по 09.04.2003 - період перебування на обліку у Луганському міському центру зайнятості.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», жінки, які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення ними 59 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV) заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Частиною другою статті 82 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні пенсії, орган, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до стажу окремих періодів роботи та/або навчання.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абз.1 п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.

При розгляді даної справи спірним є питання щодо неврахування до загального стажу позивача певних періодів роботи та, відповідно призначення пенсії позивачу.

При цьому, відповідач, мотивуючи відмову зарахувати до стажу позивача спірні періоди роботи посилається на порушення при заповненні роботодавцем трудової книжки, п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом №58 від 29.07.1993 Міністерства соціального захисту населення, Міністерства юстиції України, міністерства праці України, зареєстровано в юстиції України 17.08.1993 за №110.

Суд не бере до уваги такі посилання відповідача, оскільки трудова книжка позивача заповнювалась до видання вищевказаної Інструкції, відповідно вона не підлягає застосуванню у спірних відносинах.

Згідно із п.2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, що була чинна до прийняття Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом №58 від 29.07.1993 Міністерства соціального захисту населення, Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Оглядом копії трудової книжки позивача встановлено, що на титульному листі трудової книжки після підпису особи, відповідальної за видачу трудових книжок, мається відбиток печатки, який дійсно є нечітким, проте, як вбачається з трудової книжки позивача, остання розпочала свою трудову діяльність з 01.09.1978 та у період з 01.09.1978 по 12.03.2002 працювала на одному підприємстві ЗАТ «Лутекс» (найменування підприємства на момент звільнення позивача) та запис про звільнення позивача від 12.03.2002 містить печатку підприємства, підпис начальника відділу кадрів товариства, дату та номер наказу, на підставі якого звільнено позивача.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Щодо доводів відповідача про неможливість зарахувати позивачу період навчання позивача з 01.09.1977 по 31.08.1978 у Ворошиловградському тонкосуконному комбінаті, оскільки в наданому ОСОБА_1 атестаті про навчання від 22.08.1978 № 22 відсутня дата видачі, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом "д" частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до п.2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, в трудові книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланнями на дату, номер та найменування відповідних документів наступних документів наступні записи, зокрема, щодо часу навчання в професійно технічних та інших училищах, на курсах та в школах по підвищенню кваліфікації, по перекваліфікації та підготовці кадрів.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, трудова книжка позивача містить запис про її навчання у період з 01.09.1977 по 31.08.1978 у галузевому профтехучилищі при Ворошиловградському тонкосуконному комбінаті, з посиланнями на номер та найменування відповідного документу, при цьому дійсно відсутня дата видачі вказаного атестата.

Проте, як вбачається з копії атестата №22 Міністерства легкої промисловості Української РСР, виданого ОСОБА_1 , остання у період з 01.09.1977 по 01.09.1978 навчалася в професійному училищі при Ворошиловградському тонкосуконному комбінаті по професії «прядильниця» та рішенням кваліфікаційної комісії від 22.08.1978 позивачу присвоєна кваліфікація «прядильниця 5 розряду». Вказаний атестат містить підписи голови кваліфікаційної комісії та директора професійного училища, а також печатку Ворошиловградського тонкосуконного комбінату, що на думку суду, є достатнім для зарахування до стажу позивача вказаного періоду навчання.

Зі встановлених обставин слідує, що незарахування позивачу до страхового стажу окремих періодів пов`язане із певними неточностями, проте, за загальним правилом, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист шляхом призначення пенсії.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, крім пенсій (за винятком пенсії по інвалідності) та виплат за страхуванням на випадок безробіття, включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Доводи відповідача щодо неможливості зарахування до страхового стажу позивача періоду перебування на обліку у Луганському міському центрі зайнятості з 15.04.2002 по 09.04.2003, через те, що Луганський міський центр зайнятості не перереєструвався на території підконтрольній українській владі, суд вважає безпідставними, оскільки трудова книжка, у розумінні вимог чинного законодавства, є основним документом, який підтверджує страховий стаж, а отже відсутня необхідність додатково його підтверджувати іншими доказами.

Відповідачем не заперечується наявність у позивача стажу 1 рік 6 місяців (а.с.36), про що 10.03.2020 через канцелярію суду надано додаткові пояснення, відповідно до яких вбачається наступне.

До страхового стажу для розрахунку права на призначення пенсії позивачу зараховано такі періоди: з 01.01.1998 по 30.04.1998 - 00. р. 04 міс. 00 днів - період роботи у ЗАТ «Лутекс»; з 01.07.1998 по 31.12.1998 - 00 р. 06 міс. 00 днів - період роботи у ЗАТ «Лутекс»; з 01.08.1999 по 31.08.1999 - 00 р. 01 міс. 00 днів - період роботи у ЗАТ «Лутекс», стаж позивача до 01.01.2004 складає 00 р. 11 міс. 00 днів; з 01.01.2018 по 31.07.2018 - 00 р. 07 міс. 00 днів - одноразова сплата позивачем єдиного внеску за договором 00014 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску), укладеного 19.08.2019 між позивачем та Головним управлінням ДФС у Луганській області, стаж позивача після 01.01.2004 складає 00 р. 07 міс. 00 днів; разом зарахований страховий стаж - 01 р. 06 міс. 00 днів, який зараховано позивачу на підставі відомостей, що містяться в системі персоніфікованого обліку (за формою ОК-5, що є підставою для підтвердження роботи на підприємстві, розташованому на неконтрольованій українською владою території).

Через невідповідність трудової книжки НОМЕР_4 , дата заповнення - 04.09.1979, вимогам абз.3 п.2.12 Інструкції № 58 до трудового стажу позивача відповідачем не зараховано 24 р. 07 міс. 07 дн., а саме: з 01.07.1977 по 31.08.1978 - 01. р. 00 міс. 00 днів - навчання у Ворошиловградському тонкосуконному комбінаті; з 01.09.1978 по 31.12.1997 - 19. р. 04 міс. 00 днів - період роботи у Ворошиловградському тонкосуконному комбінаті; з 01.05.1998 по 30.06.1998 - 00. р. 02 міс. 00 днів - період роботи у ЗАТ «Лутекс» (Ворошиловградський тонкосуконний комбінат 10.02.1993 перейменовано у Орендне підприємство Луганський тонкосуконний комбінат «Лутекс», з 23.12.1994 - перетворено у ЗАТ «Лутекс»); з 01.01.1999 по 31.07.1999 - 00. р. 07 міс. 00 днів - період роботи у ЗАТ «Лутекс»; з 01.09.1999 по 30.06.2000 - 00. р. 10 міс. 00 днів - період роботи у ЗАТ «Лутекс»; з 01.07.2000 по 12.03.2002 - 01. р. 08 міс. 12 днів - період роботи у ЗАТ «Лутекс»; з 15.04.2002 по 09.04.2003 - 00. р. 11 міс. 25 днів - період перебування на обліку у Луганському міському центрі зайнятості, разом не зараховано до страхового стажу позивача 24 р. 07 міс. 07 дн.

Отже, відповідачем неправомірно не зараховано до стажу позивача такі періоди її роботи: з 01.07.1977 по 31.08.1978; з 01.09.1978 по 31.12.1997; з 01.05.1998 по 30.06.1998; з 01.01.1999 по 31.07.1999; з 01.09.1999 по 30.06.2000; з 01.07.2000 по 12.03.2002; з 15.04.2002 по 09.04.2003.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 29.01.2020 відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 840,80 грн до ухвалення судового рішення в даній справі.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 840,80 грн стягнути на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області №209 від 09.10.2019 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати ОСОБА_1 періоди її роботи: з 01.07.1977 по 31.08.1978; з 01.09.1978 по 31.12.1997; з 01.05.1998 по 30.06.1998; з 01.01.1999 по 31.07.1999; з 01.09.1999 по 30.06.2000; з 01.07.2000 по 12.03.2002; з 15.04.2002 по 09.04.2003, разом 24 роки 07 місяців 07 днів.

Зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити пенсію ОСОБА_1 , відповідно до її заяви від 30.09.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області до Державного бюджету України судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя К.Є. Петросян