Справа № 160/5098/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2020 року м. Дніпросправа № 160/5098/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року (головуючий суддя - Єфанова О.В.) в адміністративній справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт» (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Відповідач), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.05.2019 року №.

В обґрунтування позовної заяви зазначено про те, що висновки Відповідача, викладені в акті перевірки №47/28-10-46-17-34918876 від 26.03.2019 року, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є безпідставними та спростовуються належним чином оформленими первинними документами. З огляду на доводи, викладені у позовній заяві просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року по справі №160/5098/19 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено (т. 2, а.с. 105-107).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 204-225).

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції не врахував те, що Позивачем під час проведення перевірки не було надано рахунки та документи, що підтверджують витрати на сплату орендної плати за земельну ділянку ТОВ «АТБ-інвест» та ТОВ «АТБ-торгстрой», які передбачені п. 3 укладених між ними договорів, що, у свою чергу, свідчить про відсутність документального підтвердження проведення господарських операцій між Позивачем та його контрагентами у перевіряємий період, так, як наслідок, про правомірність прийнятого Відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд в задоволенні апеляційної скарги Відповідача відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

В судовому засіданні представник Відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник Позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 28.09.2018 року по 19.03.2019 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт» податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року.

Перевіркою встановлено порушення:

Пп.134.1.1. п.134.1.ст.134 Податкового кодексу України, ст.9, ст.11 Закону України від 16.07.1999 року № 996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п.8 П (С)БО 3 «Звіт про фінансові результати», встановлено заниження податку на прибуток за 2016 рік на загальну суму 182 267 грн.

За результатами перевірки складено акт від 26.03.2019 року №47/28-10-46-17-34918876(т. 1, а.с. 18-95), на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення № від 14.05.2019 року (т. 1, а.с. 106), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на прибуток на 227833,75 грн., в тому числі за основним платежем - 182267,00 грн., за штрафними санкціями - 45566,75 грн.

Правомірність прийняття Відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 14.05.2019 року є предметом судового розгляду у даній справі.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI; Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV; Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем доведено правомірність своїх дій та надано документи, що підтверджують витрати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст . 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податку на прибуток є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні витрат та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

З матеріалів справи встановлено, що в перевіряємий період ТОВ «Ріал Істейт» здійснювало господарські операції за наступними договорами:

1) №14/09 від 01.01.2014 року з ТОВ «АТБ-інвест» (т. 1, а.с. 109-110).

Предметом даного договору є компенсація витрат по сплаті орендної плати за земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції, 106.

Земельна ділянка знаходиться в користуванні ТОВ «АТБ-інвест» на підставі договору оренди земельної ділянки від 15.06.2010 року.

Укладення договору компенсації зумовлено придбанням ТОВ «Ріал Істейт» в квітні 2013 році у ТОВ «АТБ-інвест» об`єкту нерухомого майна, розташованого на даній земельній ділянці.

2) №14/14 від 01.01.2014 року з ТОВ «АТБ-інвест» (т. 1, а.с. 146-147).

Предметом даного договору є компенсація витрат по сплаті орендної плати за земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коробова, 1 А .

Земельна ділянка знаходиться в користуванні ТОВ «АТБ-інвест» на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.05.2005 року.

Укладення договору зумовлено придбанням ТОВ «Ріал Істейт» в березні 2013 році у ТОВ «АТБ-інвест» об`єкту нерухомого майна, розташованого наданій земельній ділянці.

3) № 01/01/14-6 від 01.01.2014 року з ТОВ «АТБ-торгстрой» (т. 1, а.с. 191-192).

Предметом даного договору є компенсація витрат по сплаті орендної плати за земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Чернігів, вул. Примакова, 10.

Земельна ділянка знаходиться в користуванні ТОВ «АТБ-торгстрой» на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.01.2012 року.

Укладення договору зумовлено придбанням ТОВ «Ріал Істейт» в березні 2013 році у ТОВ «АТБ-торгстрой» об`єкту нерухомого майна, розташованого на даній земельній ділянці.

4) № 01/01/14-21 від 01.01.2014 року з ТОВ «АТБ-торгстрой» (т. 1, а.с. 222-223).

Предметом даного договору є компенсація витрат по сплаті орендної плати за земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Кіровоград, вул. Попова космонавта, 9 г .

Земельна ділянка знаходиться в користуванні ТОВ «АТБ-торгстрой» на підставі договору оренди земельної ділянки від 05.05.2009 року.

Укладення договору зумовлено придбанням ТОВ «Ріал Істейт» в березні 2013 році у ТОВ «АТБ-торгстрой» об`єкту нерухомого майна, розташованого на даній земельній ділянці.

На підтвердження формування витрат по вище переліченим договорам під час проведення перевірки перевіряючим були надані договори купівлі-продажу об`єктів нерухомості, договори на компенсацію витрат по сплаті орендної плати за землю з додаткам, обігово-сальдові відомості по рахункам бухгалтерського обліку, акти виконаних робіт, розрахункові документи, договори оренди земельних ділянок, договори купівлі-продажу об`єктів нерухомості, звітні документи контрагентів, що не заперечується Відповідачем.

Мотивуючи здійснені донарахування Відповідач послався на те, що ТОВ «Ріал Істейт» під час перевірки не було надано рахунки та документи, що підтверджують витрати на сплату орендної плати за земельну ділянку ТОВ «АТБ-інвест» та ТОВ «АТБ-торгстрой», які передбачені п.3 Договорів компенсації витрат по сплаті орендної плати за земельні ділянки.

При цьому, Відповідач не обґрунтував яким чином не надання Позивачем до перевірки документів, що підтверджують витрати на сплату орендної плати за земельні ділянки ТОВ «АТБ-інвест» та ТОВ «АТБ-торгстрой» за договорами оренди земельних ділянок, унеможливлює підтвердження факту реального здійснення господарських операцій за договорами компенсації витрат з урахуванням того, що з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Колегія суддів, також, звертає увагу на те, що Відповідач з метою перевірки понесених ТОВ «АТБ-інвест» та ТОВ «АТБ-торгстрой» витрат на сплату орендної плати за земельні ділянки за договорами оренди земельних ділянок на користь Позивача, мав можливість перевірити подані ТОВ «АТБ-інвест» та ТОВ «АТБ-торгстрой» податкові декларації з плати за землю, однак останнім цього зроблено не було.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, суд апеляційної інстанції бере до уваги і те, що компенсація витрат по сплаті орендної плати на користь ТОВ «АТБ-інвест» та ТОВ «АТБ-торгстрой» здійснювалась Позивачем також в 2014 та 2015 роках: 2014 рік був перевірений під час проведення планової виїзної перевірки ТОВ «Ріал Істейт» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за наслідками якої 08.10.2015 року складено акт №129/22-04/3491887, а 2015 рік перевірявся в рамках поточної перевірки, однак жодних зауважень щодо формування витрат по договорам компенсації в цих періодах у контролюючого органу не було.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що Відповідачем належним чином не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо реальності здійснених господарських операцій між Позивачем та ТОВ «АТБ-інвест», ТОВ «АТБ-торгстрой» у перевіряємий період, що свідчить про наявність підстав для скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги Відповідача висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року по справі №160/5098/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 16 березня 2020 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова