Справа № 560/2969/19
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 березня 2020 року

Київ

справа №560/2969/19

адміністративне провадження №К/9901/6138/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року та на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року в справі № 560/2969/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, Т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Матвійчука Вадима Володимировича, Начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Лисого Ігоря Володимировича про визнання бездіяльності протиправною,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, Т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Матвійчука Вадима Володимировича, Начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Лисого Ігоря Володимировича, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо не направлення до Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України подання про присвоєння йому спеціального звання "підполковник поліції";

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь позивача грошові кошти на відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю відповідача, а саме - недоотриману різницю між грошовим забезпеченням із наявним званням "рядовий поліції" із встановленими надбавками, доплатами та премією та грошовим забезпеченням із спеціальним званням "підполковник поліції" із тими ж надбавками, доплатами та премією, яке не було присвоєно з вини відповідачів, за період проходження служби в ГУНП в Хмельницькій області з 07 серпня 2018 року по 30 серпня 2019 року.

31 жовтня 2019 року рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На вказані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду позивач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 03 березня 2020 року.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж статті обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Предметом розгляду у цій справі є визнання протиправною бездіяльність відповідачів щодо не направлення подання про присвоєння позивачу спеціального звання "підполковник поліції" та стягнення з ГУНП в Хмельницькій області на користь позивача грошові кошти на відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю відповідача.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_1 прийнято на службу в поліцію та призначено, новоприйнятого, начальником сектору взаємодії з Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, іншими центральними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування управління забезпечення законопроектної та нормативної роботи Правового департаменту, присвоївши первинне спеціальне звання "рядовий поліції".

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у декларації перед звільненням ОСОБА_1 зазначив, що не відноситься до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, відповідно до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».

У касаційній скарзі позивач зазначив, що ця справа має для нього винятково важливе значення, оскільки протягом тривалого часу бездіяльністю відповідачів порушені його права та законні інтереси.

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи касаційної скарги з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження представник позивача не навів належних доказів на підтвердження обставин заявлених у касаційній скарзі.

Таким чином, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Отже, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року та на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року в справі № 560/2969/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, Т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Матвійчука Вадима Володимировича, Начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Лисого Ігоря Володимировича про визнання бездіяльності протиправною.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова

Судді В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич