Справа № 160/2410/20
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2020 року Справа № 160/2410/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
за участі секретаря судового засідання Пасічник Т.В.
представника позивача Омелян О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Дніпро) про визнання протиправними та скасування постанов,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Дніпро) в якій позивач просить:
визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Макаренко Анни Сергіївни від 20.12.2019р. про стягнення виконавчого збору ВП №58566324;
визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Макаренко Анни Сергіївни від 28.12.2019р. про відкриття виконавчого провадження ВП №60930767.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані постанови винесені в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки саме виконання судового рішення згідно вимог виконавчого документу (виконавчого листа №202/5505/15-ц) не відбулося, хоча виконавче провадження перебувало на виконанні тривалий час з 06.03.2019р. по 20.12.2019р. Ніякі грошові кошти заборгованості за виконавчим документом з боржника за цей час стягнуто не було, аж поки виконавчий документ не було повернуто стягувачу за його власною заявою.
Представник відповідача надав відзив на позов в якому зазначив, що оскаржувані постанови винесені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.
Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська 15.01.2016р. було видано виконавчий документ, а саме виконавчий лист №202/5505/15-ц стягувачу ПАТ «УкрСиббанк».
ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Індустріального ВДВС у м.Дніпрі із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №202/5505/15-ц.
Дана заява стягувача була прийнята та зареєстрована 06.03.2019р. за вх. №1043.
06.03.2019р. постановою державного виконавця Макарової Анни Сергіївни було відкрите виконавче провадження ВП №58566324 про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 1390382,91 грн. з боржника ОСОБА_1 . При цьому п.3 даної постанови було визначено стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 139038,29 грн.
Також, 06.03.2019р. в цьому ж виконавчому провадженні державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору.
У відповідності до цієї постанови було вирішено стягнути з боржника ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 139038,29грн.
В подальшому від ПАТ «УкрСиббанк» надійшло три заяви з інтервалом в кілька днів про повернення стягувачу виконавчого документу без виконання.
Одночасно, державний виконавець 20.12.2019 року виніс постанову про стягнення виконавчого збору з боржника у розмірі 139038,21 грн. на користь стягувача Індустріального ВДВС м.Дніпра.
В подальшому на підставі постанови про стягнення виконавчого збору державним виконавцем Макаренко А.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60930767 від 28.12.2019р.
Даною постановою відкрите виконавче провадження з виконання постанови №58566324 від 20.12.2019р. про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 139038,29 грн.
Частинами першої та другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6)за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Згідно частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, суд робить висновок, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 19.04.2018 року у справі №825/739/17, від 22.02.2018 року №816/823/17.
Щодо позиції позивача стосовно того, що стягувачем (в даному випадку відповідачем) не подано заяву про примусове виконання, суд зазначає наступне.
Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень.
Відповідно до п.8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.
Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Таким чином, законодавець визначив інший спосіб відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.
Щодо посилання позивача на порушення строків винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.12.2019р. ВП №60930767, суд зазначає, та про це зазначив позивач у позовній заяві, у відповідності до ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
Таким чином, оскільки судом не встановлено порушення процедури прийняття оскаржуваних постанов, то і посилання позивача на порушення строків прийняття таких постанов судом не приймаються.
З огляду на вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню.
Керуючись ст. 243-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова