Справа № 569/2404/20
Суддя: Галінська В. В.
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/2404/20,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - лейтенант поліції Управління патрульної поліції у Рівненській області, 1 батальйон 4 рота Котелюх Олександр Юрійович ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Рівненській області, 1 батальйона 4 роти Котелюха Олександра Юрійовича про скасування постанови ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Рівненській області, 1 батальйона 4 роти Котелюха Олександра Юрійовича, в якому просить постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05 лютого 2020 року серія ДП18 №680988 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення штрафу у розмірі 425 гривень скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 04.02.2020 о 21.35 год. в м. Рівне відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 680988, відповідно до якої постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штрафу у розмірі 425 гривень. Вказаною постановою Жук В.В. було визнано винним у нібито порушенні п. 31.4.3 а та п. 2.1 .г Правил дорожнього руху.

Вказує, що з оскаржуваної постанови п.7, не було додано жодних речей чи документів, що обґрунтовують прийняте рішення. Жодні інші докази, крім зазначених у постанові не було прийнято до уваги під час винесення оскаржуваної постанови. Зазначає, що його транспортний засіб не було в будь-який спосіб переобладнано зовнішніми світловими приборами, відмінними від заводу виробника. Наполягає на тому, що ліхтар освітлення номерного знака та передні габаритні ліхтарі на його ТЗ білого кольору, що відповідає вимогам щодо безпечності технічного стану та методам контролювання ДСТУ 3649:2010. Його було зупинено в темну пору часу та в безпосередній близькості перебував автомобіль патрульної поліції з увімкненими синіми проблисковими маячками, що й давали відтінок та візуальне відображення, що імовірно було сприйнято відповідачем як синій колір. Вказана обставина виключає подію адміністративного правопорушення, що його протиправно інкриміновано відповідачем.

Оскаржувану постанову винесено "на місці вчинення правопорушення - місці зупинки його авто" (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено. За таких умов він не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою тощо. Той факт, що винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцезнаходженням відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням права особи, яка притягається до відповідальності. Також вказує, що не складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення не дало йому можливості висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення.

10 березня 2020 року інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Котелюх Олександром Юрійовичем подано відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами розгляду позовного провадження окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст.ст. 268, 269 КАС України у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 24 лютого 2020 року, визначено відповідачу строк для подання відзиву.

В судове засіцдання позивач не з"явився, попередньо подав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, проте його позиція висловлена у відзиві на позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб"єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов"язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух

Судом встановлено, що 04 лютого 2020 року інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Котелюх Олександром Юрійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №680988 від 04 лютого 2020 року, відповідно до якої постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., у зв"язку зі скоєнням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Також в постанові зазначено, що ОСОБА_1 04.02.2020 о 21 год. 35 хв. в м. Рівне по вул. Грушевського, 40, керуючи транспортним засобом Renault Espace, номерний знак НОМЕР_1 , який переобладнаниий з порушенням вимог ДСТУ 3649:2010, а саме змінено колір зовнішнього світлового приладу (передні габаритні ліхтарі та ліхтар освітлення номерного знаку з білого на синій), чим порушив пункт 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 та пункт 31.4.3 "а" ПДР України та не мав при собі діючого полісу обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункт 2.1 "ґ" ПДР України.

Також в постанові зазначено, номер нагрудної камери відповідача ВК-0143, з якої велася відеофіксація правопорушення.

Згідно з п.п. 31.3 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила, Правила дорожнього руху), забороняється експлуатаціятранспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання є факторами, що впливають на безпеку дорожнього руху.

Державний стандарт ДСТУ 3649:2010 "КОЛІСНІ ТРАНСПОРТНІ ЗАСОБИ" (далі - ДСТУ), установлює вимоги щодо безпечності та методи контролювання технічного стану автомобілей, що перебувають в експлуатуванні,

Пунктом 6.1 ДСТУ встановлені вимоги щодо безпечності технічного стану зовнішніх освітлюваних приладів.

Так, п.п. 6.1.1 ДСТУ не дозволено змінювати розташування приладів зовнішнього освітлення, їх демонтувати, встановлювати додаткові, а також змінювати режим їх роботи, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання транспортного засобу.

У відповідності до п. 6.1.5 ДСТУ зазначеного стандарту, ліхтар освітлення номерного знака та Фари відносяться до приладів зовнішнього освітлення. Кількість, колір та наявність ПЗС (приладів зовнішнього освітлення) на КТЗ (колісному транспортному засобі) визначають відповідно до таблиці 1 (наявної в ДСТУ 3649:2010).

Так, в таблиці 1 зазначено, що ліхтар освітлення номерного знаку, а також фари ближнього, дальнього світла повинні бути обов`язково білого кольору.

В свою чергу, підпунктом 31.1 ПДР України встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам, стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Зміна кількості, типу, кольору, розміщення та режиму роботи зовнішніх світлових приладів може спровокувати виникнення дорожньо-транспортної пригоди, тому Правилами дорожнього руху з метою забезпечення безпеки на проїзній частині забороняється самостійно переобладнувати транспортний засіб.

Так, у відповідності до п. 31.4.3 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності невідповідності таким вимогам: "зовнішні світлові прилади: ...а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу".

З наданого відповідачем диску з відеозаписом та фотографій вбачається, що транспортний засіб Renault Espace, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач, мав передні габаритні вогні та ліхтарі освітлення номерного знаку синього кольору.

Отже мало місце переобладнання транспортного засобу з порушенням вимог стандартів, правил і норм, які стосуються безпеки дорожнього руху.

Положеннями статті 53 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов"язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред"являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпунктом "ґ" пункту 2.1 розділу 2 ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Приписами підпункту "а" пункту 2.4 ПДР визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред"явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач на вимогу поліцеського пред"яв поліс обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який станом на 04.02.2020 був недіючий. Зазначене підтверджується відеозаписом № здійсненим 23 хв. 45 с. до 23 хв. 50 с..

Окрім того, позивачу було роз"яснено його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, що також стверджується відеозаписом на 24 хв. 57 с. до 25 хв. 20 № ), при цьому жодних клопотань про відкладення розгляду справи чи необхідність скористатися юридичною допомогою, від позивач не надходило, що спростовує доводи останнього.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред"явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п"яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За правилами частини 2 статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Суд також вважає, що інспектором поліції не була порушена процедура складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Щодо посилання позивача на факт винесення спірної постанови за місцем вчинення порушення, а не за місцезнаходженням відповідного органу, а також з приводу того, що відповідачем не було складено протокол у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (в тому числі й щодо порушення частини першої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що "органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:..., зокрема, і за частинами першою, другою і третьою статті 122").

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Крім того, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124- 1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

В Рішенні Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. зазначено, що застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14 липня 2015 року № 596-УІІІ, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст.258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол (навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення) та, відповідно, можливість розглядати справи і накладати стягнення на місці вчинення правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Отже, закон дозволяє застосовувати процедуру скороченого провадження, тому, відповідно, дозволяється фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 14.03.18 по справі № 760/2846/17, висновки якого повинні враховуватись судами при виборі та застосуванні норм права (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Крім того, постановою Верховного Суду від 14.02.18 по справі № 536/583/17 зроблено висновок, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Згідно п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб"єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Суд вважає, що дії інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Котелюх Олександра Юрійовича є правомірнии, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Рівненській області, 1 батальйону 4 роти Котелюха Олександра Юрійовича про скасування постанови - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

відповідач: лейтенант поліції Управління патрульної поліції у Рівненській області, 1 батальйон 4 рота Котелюх Олександр Юрійович , адреса: м.Рівне, вул.Ст.Бандери, 14а.

Повне судове рішення складене 13 березня 2020 року.

Суддя -