Справа № 802/1107/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

17 березня 2020 р. Справа № 802/1107/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

суддів: Мультян Марини Бондівни,

Воробйової Інни Анатоліївни,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа в адміністративній справі:

за позовом: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 )

до: Міністерства оборони України (, адреса: проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168), Південно-територіального квартирно-експлуатаційного управління (, адреса: вул. Армійська, 18, м. Одеса, 65058)

про: визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (, адреса: проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168), Південно-територіального квартирно-експлуатаційного управління (, адреса: вул. Армійська, 18, м. Одеса, 65058) про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.03.2018 року вирішено адміністративний позов задовольнити повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства оборони України від 26 травня 2017 року №358 про звільнення з військової служби у відставку полковника ОСОБА_1 з посади начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління (п. 17); визнано протиправним та скасовано п. 2 наказу Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 14 червня 2017 року №111 щодо виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління; поновлено полковника ОСОБА_1 на військовій службі на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018 року апеляційні скарги Міністерства оборони України, Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.03.2018 року - без змін.

07.10.2019 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про видачу дубліката виконавчого листа від 02.08.2018 року у справі № 802/1107/17-а про поновлення на військовій службі на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, у зв`язку із втратою оригіналу.

Розглянувши вищевказану заяву та дослідивши матеріали справи, суд встановив, що, позивачу видано чотири виконавчих листи, а саме:

- від 27.11.2018 року видано виконавчий лист у справі № 802/1107/17-а, яким постановлено поновити полковника ОСОБА_1 на військовій службі на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, у якому боржником є Міністерство оборони України;

- 02.08.2018 року видано виконавчий лист у справі № 802/1107/17-а, яким постановлено визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства оборони України від 26 травня 2017 року № 358 про звільнення з військової служби у відставку полковника ОСОБА_1 з посади начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління (п. 17), у якому боржником є Міністерство оборони України;

- 02.08.2018 року видано виконавчий лист у справі № 802/1107/17-а, яким постановлено визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 14 червня 2017 року №111 щодо виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, у якому боржником є Південно територіальне квартирно-експлуатаційне управління;

- 02.08.2018 року видано виконавчий лист у справі № 802/1107/17-а, яким постановлено поновити полковника ОСОБА_1 на військовій службі на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, у якому боржником є Південно територіальне квартирно-експлуатаційне управління.

В обґрунтування заяви про видачу дубліката виконавчого листа заявник зазначив, що виконавчий лист від 02.08.2018 року у справі № 802/1107/17-а направлено для виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. У подальшому, позивача усно повідомлено, що Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області вказаний виконавчий лист 18.12.2018 року направлено за місцезнаходженням стягувача. Проте, до теперішнього часу виконавчий лист позивачем отримано не було.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, а також наданим поясненням позивача, суд зазначає наступне.

Однією з конституційних засад правосуддя, визначених статтею 129-1 Конституції України, є обов`язковість судових рішень, а незабезпечення реального виконання судового рішення, що набрало законної сили, нівелює інститут судового захисту порушених прав особи, яка зверталася до суду.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відповідно до підпункту 18.4 пункту 18 Перехідних положень КАС України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказана норма регулює порядок видачі дубліката виконавчого листа, виданого на виконання судового рішення в адміністративній справі, у разі втрати його оригіналу, та спрямоване на забезпечення виконання судового рішення, незважаючи на можливу втрату виконавчого документа.

Слід вказати, що причини, з яких виконавчий лист було втрачено, згідно з положеннями підпункту 18.4 пункту 18 Перехідних положень КАС України для цілей реалізації стягувачем свого права на отримання дубліката виконавчого листа, значення не мають.

Проте, обов`язковою умовою для видачі дублікату виконавчого листа є підтвердження того факту, що оригінал виконавчого листа дійсно втрачений та у даний момент не перебуває у виконавчому провадженні.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, позивачем жодного письмового доказу на підтвердження вказаного факту втрати виконавчого листа до заяви не додано.

З огляду на викладене та враховуючи, що саме стягувач має довести факт втрати виконавчого документа як підставу для видачі дубліката такого виконавчого документу, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відмова у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду за умови підтвердження того факту, що оригінал виконавчого листа, який він бажає отримати дійсно втрачений та у даний момент не перебуває у виконавчому провадженні.

Керуючись статтями 248, 256, підпунктом 18.4 пункту 18 Перехідних положень КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа від 02.08.2018 року у справі № 802/1107/17-а відмовити.

Копію ухвали направити учасникам судового процесу.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено: 17.03.2020

Головуючий суддя Чернюк Алла Юріївна

Судді Мультян Марина Бондівна

Воробйова Інна Анатоліївна