Справа № 585/633/20
Суддя: Шульга В. О.
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/633/20
Номер провадження 2-а/585/15/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді В.О. Шульги, за участю С.А. Дем`яненко, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення та його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

В С Т А Н О В И В :

Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (далі УДМС України в Сумській області) звернулося в суд з позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 в якому просить примусово видворити відповідача за межі території України; затримати його на 6 місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні; звернути постанову до негайного виконання; розглядати справу в спрощеному позовному провадженні. В обгрунтування позову вказує, що 03.03.2020 позивачем до Роменського МВ УДМС було надіслано листа про те, що 12.03.2020 року з ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» буде звільнений громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , який відбуває покарання за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Суспільна небезпечність перебування відповідача на території України, після закінчення терміну відбування покарання полягає у можливому здійсненні ним злочинної діяльності проти основ громадської безпеки і порядку, недоторканості державного кордону України, миру і безпеки людства, що несе у собі загрозу життєво важливим інтересам людини і громадянина, суспільства і держави. Відповідач, після відбування покарання згідно ст. 1 п. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянство» являтиметься нелегальним мігрантом, враховуючи, що перебуваючи у місцях позбавлення волі, будучи фактично нелегальним мігрантом, він не надав до відповідних органів документи з метою легалізації на території України чи оформлення закордонного паспорту громадянина Росії з метою виїзду з території України. Працівниками Роменського MB встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Междурєчєнськ, Кемеровської області Російської Федерації, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, судимий, який незаконно перебуває на території України, має лише паспорт № 32 00 303786, виданий Междурєчєнським УВС Кемеровської області, 13.07.2000 року та довідку про звільнення серії СУМ №01066, видану ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» 12.03.2020 року. Раніше він був судимий, а саме 30.06.2003 Фастівським міським судом Київської області ч. 3 ст. 185 КК України, в`їхав на територію України в 2003 році з метою укладення шлюбу, про що він говорить у своїх поясненнях від 12.03.2020. На теперішній час встановленого місця проживання в Україні він не має, після звільнення планує проживати за адресою АДРЕСА_1 . За результатами перевірки, проведеної за наявними обліками територіальних органів ДМС та відомчої інформаційної системи «Оформлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ЄІАС УМП установлено, що відповідач на території України зареєстрованим не значиться, громадянства не набував, посвідкою на постійне проживання та тимчасове проживання не документувався. Відтак, 12.03.2020 року відносно відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП, постановою начальника Роменського MB УДМС від 12.03.2020 накладено штраф в сумі 1700 грн., який сплачений в повному обсязі. Під час перебування на території України (Державній установі «Роменська виправна колонія (№56)»), відповідач до підрозділів ДМС України щодо продовження термінів чи з інших питань перебування на території України не звертався. З заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту іноземець не звертався. На сьогоднішній день підстав для подальшого перебування в Україні у нього не має, він знаходиться на території України з порушенням вимог чинного міграційного законодавства. 12.03.2020 Роменським MB УДМС прийнято рішення № 3 про примусове повернення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , примірник якого вручено відповідачу. Проте, виконати дане рішення відповідач не має можливості через відсутність коштів для виїзду за межі України, а також через відсутність паспортного документа встановленого зразка, яким згідно Указу Президента України від 30.08.2017 є закордонний паспорт, що містить безконтактний електронний носій. Враховуючи, що відповідач був засуджений за п.12 ч.2 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі, 12.03.2020 року відбув покарання, тому є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення про примусове повернення.

У судовому засіданні представник позивача Філь В. позов підтримала і просила задоволити. Суду пояснила, що 3 березня 2020 року надійшов лист з ГУНП про примусове видворення ОСОБА_1 , який буде звільнений 12 березня 2020 року, оскільки існує суспільна небезпека щодо можливості вчинення ОСОБА_1 злочинів. Відповідач є нелегальним мігрантом, так як не має документів на проживання на території України. Був кілька разів засуджений, весь час перебування в Україні він не мав документів на право проживання в Україні. Штраф накладено 12 березня 2020 року і він цей штраф сплатив. За таких обставин, ОСОБА_1 не зможе оформити в Україні документи на право перебування в Україні. Відповідачу було заборонено в`їзд в Україно до 2005 року, проте він був в Україні, що свідчить про те що він вже порушив законодавство. В ОСОБА_1 відсутній документ, який дає можливість перетнути кордон, оскільки він взагалі не має паспорта, так як в паспорті не вклеєна фотографію по досягненню 45 років, а тому паспорт недійсний. Є обґрунтовані підстави вважати що відповідач буде ухилятися від виконання рішення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 суду пояснив, що він згоден з тим, що було сказано, за час відбування покарання він став віруючим, познайомився з жінкою, хоче одружитися. Ця жінка є інвалідом 1 групи і не може доглядати за собою, тому він просить не видворяти його. Вони в минулому році придбали будинок в с. Широке Дніпропетровської обл. Він розуміє, що порушує законодавство, проживаючи без документів, але коли він в колонії звертався до адміністрації чи інших осіб з цього приводу, йому пояснювали, що всі ці питання він має вирішувати після звільнення. У нього була заборона в`їзду в Україну до 2005 року. Паспорт в нього в Україні забрала поліція, тому він деякий період жив без паспорта. І тоді як була заборона на перебування в Україні, паспорта у нього не було, тому він не знав про заборону. У період перебування на волі до засудження, він для виготовлення документів не звертався тому, що був залежний від алкоголю, вів аморальний спосіб життя, але бог змінив його. В Росії йому нікуди поїхати, а на Україні в нього друзі, брати по вірі, є де зупинитися, тому просить не видворяти його за територію України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Междурєчєнськ, Кемеровської області є громадянином Російської Федерації, що вбачається з копії паспорта. В той же час, на одному з аркушів паспорта є витяг з положення про паспорт громадянина Російської федерації, в якому вказано, що паспорт дійсний з 20 до досягнення 45-річного віку.

Згідно довідки ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» ОСОБА_1, який засуджений 18.06.2008 року А/с м. Києва за п.12 ч.2 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі, в період з 14.12.2007 року по 12.03.2020 відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої інспекції, звідки звільнений 12.03.2020 року.

03.03.2020 ГУНП в Сумській області адресувало листа УДМС в Сумській області щодо примусового видворення за межі України ОСОБА_1 , який раніше судимий: 30.06.2003 Фастівським міським судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України, 18.06.2008 року Апеляційним судом м. Києва за п.12) ч.2 ст.115 КК України

Постановою начальника Роменського МВ УДМС від 12.03.2020 громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 1700,00 грн. за порушення правил перебування в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні з 2003 року.

Згідно квитанції від 12.03.2020 зазначений штраф сплачено добровільно.

12.03.2020 прийнято рішення № 3 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 13 березня 2020 року, про що письмово під підпис повідомлено ОСОБА_1 . Дане рішення ОСОБА_1 не оскаржив.

ОСОБА_1 на території України не зареєстрований, посвідкою на постійне проживання та тимчасове проживання не документувався.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 288 КАС України позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів про примусове видворення іноземців за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця і особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» роз`яснено, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Згідно частини першої статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства підлягають особи у випадку їх ухилення без поважних причин від виїзду в установлений рішенням про примусове повернення строк, або коли існують обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства буде ухилятися від виконання такого рішення ще до спливу цього строку.

Правовий аналіз норм матеріального та процесуального права щодо вирішення питання затримання іноземця або особи без громадянства стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, дає суду підстави дійти висновку, що за наявності певних перелічених у цих нормах умов, існує правова можливість здійснити таке затримання як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну та виїзд з України здійснюється: - іноземців за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України; іноземців, які постійно проживають на території України, - за паспортним документом та посвідкою на постійне проживання.

З відмітки в копії паспорта громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 вбачається, що паспорт зареєстрований 10.02.03 в ВПР та МР УДСМ ГУ МВС України в Київській області. Наявна відмітка «ВИДВОРЕННЯ. Заборонено в`їзд в України терміном до 29.01.2005 року. В той же час, незважаючи на вказану заборону, ОСОБА_1 незаконно прибув в Україну, вироком Фастівського міського суду Київської області від 22.09.2003 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Київської області, засуджений до 2 років позбавлення волі. Крім того, вироком Апеляційного суду м. Києва від 18.09.2008 року ОСОБА_1 засуджений за п.12 ч.2 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі.

Таким чином, позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 , який неодноразово судимий за тяжкі злочини та відбував покарання, перебуває на території України без належних на те законних підставах, засобів до існування та коштів немає, що може спровокувати на вчинення інших злочинів. За даними ЄІАС УМП відповідач на території України не зареєстрований, посвідкою на постійне проживання та тимчасове проживання не документувався, він не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту

Також позивачем доведено, що відповідач, який немає законних підстав для перебування в Україні, буде ухилятися від виконання рішення міграційної служби від 12 березня 2020 про примусове повернення до країни походження, оскільки визначений йому строк спливає 13 березня 2020 року, а ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомив, що бажає залишитися в Україні і що йому немає куди виїздити на територію РФ.

За встановлених обставин суд вважає, що затримання особи-відповідача не зважаючи на серйозність такого заходу, є цілком виправданим та належним, тому як в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатніми для гарантування виконання такою особою певних обов`язків пов`язаних із залишенням території України. Затримання до закінчення проведення процедури видворення, відповідає національному законодавству, воно є також необхідним за конкретних обставин.

З огляду на викладене, позовні вимоги слід задовольнити.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.371 КАС України, рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 72-77, 241-246, 288, 289 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Позов Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення та його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 місяців, до 13 вересня 2020 включно, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Допустити рішення до негайного виконання в частині примусового видворення відповідача за межі України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляція на рішення може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду, через Роменський міськрайонний суд, в десятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до ч.18 ст.289 КАС України, на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга