Справа № 440/1961/19
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 р.Справа № 440/1961/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представника позивача - Пащенка В. В.,

представника відповідача - Шимки М. І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 року, (головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, повний текст складено 25.11.2019 р.) року по справі № 440/1961/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі ФО-П ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 15.02.2019 р.:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 2 722 273,74 грн, в тому числі: за основним платежем - 1814849,16 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 907 424,58 грн;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 189 046,79 грн, в тому числі: за основним платежем - 151 237,43 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 37 809,36 грн;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 417 027,50 грн, в тому числі: за основним платежем - 333 622,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 83 405,50 грн;

- №, яким до позивача застосовано штраф за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 166 811,00 грн;

- №, яким до позивача застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 129 619,18 грн;

- вимогу відповідача від 15.02.2019 № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 162 969,42 грн;

- рішення відповідача від 15.02.2019 р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 40 117,38 грн;

- податкову вимогу від 17.05.2019 р. № 98791-50 про сплату податкового боргу з податку на додану вартість на суму 127 402,88 грн, в тому числі: за основним платежем - 3226,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 124 176,88 грн;

- рішення від 16.05.2019 р.№376/16-01 про опис майна позивача у податкову заставу.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 р. позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 15.02.2019 р. №, №, №, №, №; вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 15.02.2019 р. №Ф-; рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15.02.2019 р. №; податкову вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області від 17.05.2019 р. №98791-50; рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про опис майна у податкову заставу від 16.05.2019 р. № 376/16-01.

Головне управління ДПС у Полтавській області (далі - відповідач), не погоджуючись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що виїзна перевірка проведена в приміщені податкового органу з підстав відсутності у позивача офісного приміщення. Під час перевірки встановлені порушення вимог законодавства, які не спростовані ні позивачем ні судом, а отже податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги та рішення податкового органу прийняті в межах повноважень, у порядку та спосіб, визначені чинним законодавством.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування посилається на незаконність проведення документальної виїзної перевірки в приміщенні ГУ ДФС у Полтавської області, оскільки податковому органу відомо про місце фактичної діяльності підприємця, проте відповідачем вихід за цією адресою здійснено не було, що істотно звузило обсяг прав позивача, зокрема надання всіх документів, пов`язаних з предметом перевірки.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є фізичною особою підприємцем, місцем проживання є АДРЕСА_1 область АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , перебуває на загальній системі оподаткування, основним видом господарської діяльності є виробництво будівельних виробів із пластмас, що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідкою (т. 1 а.с. 17-18).

30.10.2018 р. ГУ ДФС у Полтавській області видано наказ №2805, яким призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 27.11.2018 р. тривалістю 10 робочих днів, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. (т. 1 а.с.54).

Зазначений наказ та повідомлення про проведення перевірки отримано позивачем 12.11.2018р., отже своєчасно, за 10 днів до проведення перевірки, що підтверджується підписом позивача на повідомленні про вручення відправлення (т. 1 а.с.183).

07.11.2018 р. відповідачем направлено на адресу позивача лист, яким зобов`язано забезпечити надання за період, що перевіряється, у повному обсязі всіх документів щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених законодавством України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби (т. 1 а.с. 180-182).

27.11.2018 р. ГУ ДФС у Полтавській області виписано направлення на перевірку №4010, яке вручено ОСОБА_1 27.11.2018 р. (т. 1 а.с. 184).

Наказ на проведення перевірки, повідомлення та направлення не містять зазначення місця проведення перевірки.

03.12.2018 р. на вимогу податкового органу позивачем надано інформацію про кількість найманих працівників, кредиторську заборгованість по періодах, інформацію про використання у підприємницької діяльності власних автомобілів та амортизаційні відрахування, що підтверджується листом (т. 1 а.с. 185-186).

З 27.11.2018 р. по 10.12.2018 р. відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 в приміщенні ГУ ДФС у Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, буд. АДРЕСА_4 , каб. 411, за результатами якої складено акт від 17.12.2018 р. №1672/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 57-135).

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем:

- п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, "г" п. 198.5 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 333 622,00 грн, у тому числі по періодах: за лютий 2017 р. у сумі 1 234,00 грн, за березень 2017 р. у сумі 66 667,00 грн, за травень 2017 р. у сумі 3 197,00 грн, за червень 2017 р. у сумі 47 224,00 грн, за серпень 2017 р. у сумі 24 279,00 грн, за жовтень 2017 р. у сумі 159 688,00 грн та за грудень 2017 р. у сумі 31 333,00 грн;

- п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у загальній сумі 1 814 849,16 грн, у тому числі по періодах: за 2016 р. у сумі 256 100,16 грн, та за 2017 р. у сумі 1 558 749,00 грн;

- п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у загальній сумі 162 969,42 грн, у тому числі по періодах: за 2016 р. у сумі 75 234,95 грн та за 2017 р. у сумі 87 734,47 грн;

- п.п. 1.1, п.п 1.2, п.п. 1.4 п.п. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України у результаті чого занижено податкове зобов`язання по військовому збору у загальній сумі 151 237,43 грн у тому числі по періодах: за 2016 р. у сумі 21341,68 грн та за 2017 р.у сумі 129 895,75 грн;

- п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України, п.п 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.10 Податкового кодексу України внаслідок включення до декларацій про майновий стан і доходи за 2016-2017 рр. перекручених даних;

- п.п 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України з огляду на відсутність книги обліку доходів та витрат за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р. та первинних документів на підтвердження задекларованих витрат безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за звітні 2016- 2017 рр.;

- пп. "г" п. 176.2 ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України, наказ Міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015 р. "Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядку заповнення та подання агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утримуваного з них податку, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 р. за №111/26556, оскільки при поданні до ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області податкового розрахунку сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форми 1ДФ) 3 кв. 2016 р., 4 кв. 2016 р. фізичною особою - підприємцем була надана інформація з недостовірними відомостями про доходи платника;

- п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України внаслідок несвоєчасної сплати військового збору у сумі 262,15 грн. Граничний термін сплати - до 19.02.2016 р., фактично сплачено 04.03.2016 - 398,98 грн, тобто із затримкою на 14 днів;

- п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, внаслідок несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 12,1 грн (граничний термін сплати - до 19.02.2016 р., фактично сплачено 20.02.2017 р. - 12,10 грн, тобто із затримкою на 367 днів); несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 4425,20 грн (граничний термін сплати - до 19.02.2016 р., фактично сплачено 10.11.2016 р. - 4 425,20 грн, тобто із затримкою на 265 днів); несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 1 625,90 грн (граничний термін сплати - до 19.02.2017 р., фактично сплачено 16.03.2017 р. - 1 625,90 грн, тобто із затримкою на 25 днів); несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 14 497,30 грн (граничний термін сплати - до 19.02.2017 р., фактично сплачено 20.02.2017 р. - 14 497,30 грн, тобто із затримкою на 1 день); несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 10 313,96 грн (граничний термін сплати - до 24.02.2017 р., фактично сплачено 16.03.2017 р. - 10 313,96 грн, тобто із затримкою на 20 днів).

- абз. 3 ч.4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", внаслідок несвоєчасної сплати єдиного внеску (для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № від 10.01.2017 р. по строку сплати 24.02.2017 р. у сумі 1659,85 грн, фактично сплачено 16.03.2017 р. у сумі 1590,64 грн та у сумі 69,21 грн із затримкою 20 днів;

- абз. 3 ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" внаслідок несвоєчасної сплати єдиного внеску (єдиний внесок нарахований роботодавцем на суми: заробітної плати, винагороди за договором ЦПХ, допомога по тимчасовій непрацездатності) за Рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 12.07.2016 р. по строку сплати 29.09.2017 р. у сумі 2237,01 грн, фактично сплачено 20.10.2016 р. у сумі 2237,01 грн (платіжне доручення № 2063 від 20.10.2016 р.) із затримкою 22 дні;

- абз. 1 п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України внаслідок прострочення у період 2017 р. термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних;

- п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України внаслідок невиконання обов`язку щодо складання податкових накладних в електронній формі та їх реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних на протязі встановленого терміну по операціях, що не є господарською діяльністю платника податку та по операціях визначення зобов`язань на дату набуття права приватної власності на автомобілі фізичною особою (громадянином).

15.02.2019 р. ГУ ДФС у Полтавській області на підставі висновків акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 2 722 273,74 грн, в тому числі: за основним платежем - 1814849,16 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 907 424,58 грн;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 189 046,79 грн, в тому числі: за основним платежем - 151 237,43 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 37 809,36 грн;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 417 027,50 грн, в тому числі: за основним платежем - 333 622,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 83 405,50 грн;

- №, яким застосовано штраф за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 166 811,00 грн;

- №, яким застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 129 619,18 грн. (т. 1 а.с. 19-28).

15.02.2019 р. відповідачем винесено вимогу №Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 162 969,42 грн., та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 40 117,38 грн. (т.1 а.с. 29-30).

16.05.2019 р. відповідачем прийнято рішення про опис майна позивача у податкову заставу від №376/16-01 (т. 1 а.с. 34).

17.05.2019 р. відповідачем винесено податкову вимогу №98791-50 про сплату податкового боргу з податку на додану вартість на суму 127 402,88 грн, в тому числі: за основним платежем - 3226,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 124 176,88 грн. (т. 1 а.с. 33)

Позивач, посилаючись на порушення податковим органом процедури проведення виїзної перевірки, та як наслідок неправомірність всіх рішень прийнятих за її наслідками, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено процедуру проведення виїзної перевірки, оскільки податковий орган прийняв рішення та скерував усі дії на проведення виїзної перевірки, натомість провів невиїзну перевірку, а тому рішення та вимоги відповідача, прийняті за результатами такої перевірки, є протиправними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно п. 77.4 ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що наказ та повідомлення про проведення документальної виїзної перевірки своєчасно направлено та вручено позивачу, що свідчить про набуття права у відповідача на проведення документальної планової перевірки позивача.

Разом з тим, судом встановлено та визнано відповідачем, що фактично перевірка ФО-П ОСОБА_1 проведена податковим органом в приміщенні ГУ ДФС у Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, буд. 155, каб. 411, про що свідчить акт перевірки.

Проте згідно наказу від 30.10.2018 р. № 2805 відповідачем призначено саме виїзну перевірку, яка відповідно до вищезазначених правових норм проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий орган прийняв рішення та скерував всі дії на проведення виїзної перевірки, натомість фактично провів невиїзну перевірку.

Відповідачем фактично змінено вид перевірки позивача без відповідного рішення контролюючого органу (наказу тощо) та без згоди платника податку.

Доводи апеляційної скарги щодо проведення перевірки в приміщенні податкового органу, оскільки місцем реєстрації приватного підприємця є житлове приміщення, та відсутні адміністративні будівлі або офіс, колегія суддів вважає необґрунтованими, тому як зазначені обставини не звільняють податковий орган від обов`язку повідомити платника податку про змінину виду перевірки, або отримати згоду платника податку на проведення перевірки за місцем розташування податкового органу.

Крім того, судом встановлено, що позивач має адміністративно-виробничу будівлю (за адресою АДРЕСА_1 ), виробничі потужності (м. Полтава, вул. Ветеринарна, буд АДРЕСА_5 ), якими користується на правах власності та суборенди, про їх наявність було відомо податковому органу, про що зазначено в акті перевірки, проте за місцем їх розташування відповідачем не здійснювався вихід на перевірку.

Отже,застосовуючи норми Податкового Кодексу України до спірних правовідносин суд першої інстанції, аналізуючи наказ податкового органу від 30.10.2018р. " Про проведення документальної виїзної перевірки"(позивача у справі) дійшов правильного висновку відповідачем під час проведення документальної виїзної перевірки позивача порушено пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, а тому перевірка ФО-П ОСОБА_1 є протиправною.

Відповідно до п.79.1 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Колегія суддів зазначає, що саме виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки, невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 ст.78 та пункту 79.2 ст.79 Податкового Кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані:дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій ( підпункти 21.1.1 ; 21.1.4 пункту 21 ст.21 ПК України)

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуриу їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

Приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірок як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Отже, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Зазначена позиція відповідає правовому висновку викладеному в постановах Верховного Суду від 12.06.2018р. по справі № 821/597/17, від 19.03.2019р. по справі № 808/8234/15, від 21.02.2020р. по справі № 826/17123/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванні при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що 07.11.2018р. та 10.12.2018р. податковим органом направлялися запити на адресу позивача з вимогою надати в повному обсязі всіх документів щодо своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати усіх передбачених законодавством України податків і зборів. (т.1 а.с.180-189)

На вимогу податкового органу позивачем надано документи зазначені в переліку від 02.04.2019р.( договір фінансового лізингу автомобіля, технічний паспорт автомобіль, накази про використання власного автомобіля та відрядження, договір на кап.ремонт з замовником, нарахування амортизації, залишки товару та матеріалів, договір поворотної фінансової допомоги. (т.1 а.с.189)

Податковий орган зазначав, що позивачем були надані первинні документи , про що свідчить опис, від підпису якого позивач відмовився . (т.1 а.с.190-193)

Наявний в матеріалах справи опис містить посилання на назву постачальника, найменування товару та суму придбаного товару та не містить переліку які саме документи надавалися та досліджувалися в подальшому податковим органом.

Відповідно до п. 85.4 ст. 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Проте, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено, які саме первинні документи досліджувалися та на підставі яких здійснені донарахування та прийняті податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що дані перевірок результатів діяльності платника податків є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень, рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами, про що безпосередньо зазначено в нормах згідно яких прийняті акти індивідуальної дії, що є предметом позову у цій справі.

Колегія суддів зазначає, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатися правомірними та підлягають скасуванню.

Щодо рішення відповідача про опис майна позивача у податкову заставу від 16.05.2019 р. №376/16-01, податкову вимогу № 98791-50 про сплату податкового боргу з податку на додану вартість від 17.05.2019 р. колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про їх неправомірність, оскільки вони прийняті на підставі акту перевірки від 17.12.2018 р. №1672/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 , складеного за результатами перевірки, яка проведена з порушенням процедури визначеної законом.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 року по справі № 440/1961/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 17.03.2020 року