Справа № 824/1424/19-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1424/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

10 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Третього відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Третього відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, у якому просив:

- визнати протиправними дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Головач В.Г., щодо складання акту від 16.05.2018 у присутності державних виконавців та за участю двох понятих, а саме : ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , яка проживає в АДРЕСА_2 ;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Головач В.Г., від 16.04.2019 про накладення на ОСОБА_1 , штрафу у розмірі 20089 грн, що становить 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, на користь держави.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Виходячи з приписів п.п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З обставин справи встановлено, що у Третьому відділі ДВС м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області на примусовою виконанні перебуває виконавчий лист 2-388 від 25.10.2011 р. виданий Дубенськм міськрайонним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів по утриманню неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 300,00 грн починаючи з 12.02.2007.

16.05.2018 державним виконавцем Третього відділу ДВС м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області при примусовому виконанні вказаного виконавчого листа за участю понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у присутності державних виконавців ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складено акт, яким встановлено, що позивач від ознайомлення з матеріалами справи відмовився, від отримання копій матеріалів виконавчого провадження відмовився аналогічно, повідомив, що не збирається оскаржувати в суді та платити, оскільки вважає, що це не його дитина. Вказаний акт підписаний присутніми без доповнень та зауважень.

16.04.2019 державним виконавцем за наявністю у позивача боргу зі сплати аліментів станом на 01.04.2019 накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 20089,00 грн.

Не погодившись з такою постановою позивач оскаржив її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 13 Закону №1404 встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 1 ст.26 Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного уст.3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону №1404 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону №1404 порядок стягнення аліментів визначається законом.

Проте, 28.08.2018 року набрав чинності Закону України від 03.07.2018 №2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", яким ст. 71 Закону №1404 доповнено частиною 14.

Зокрема, абзацом 3 ч.14 ст.71 Закону №1404 передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Крім того, відповідно до п.2рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-рп/99за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи викладене вище, а також те, що заборгованість позивача щодо сплати аліментів утворилась з 2011 року, а відповідальність у формі штрафу за таку несплату, яка передбачена абзацом 3 ч.14ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" введена лише з 28.08.2018, а відтак на позивача не може бути накладено відповідний штраф.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення штрафу державний виконавець діяв не в межах та не на підставі закону, а відтак наявні підстави для її скасування.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 17.12.2019 справа №500/2025/19, від 02.09.2019 справа №520/3935/19, від 01.08.2019 справа №440/1253/19, від 22.07.2019 справа №620/655/19.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправними дій державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Головач В.Г. щодо складання акту від 16.04.2018, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на викладене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт).

Отже, встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду.

Таким чином, обов`язковою умовою для визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень є наявність факту порушення останнім прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась за їх судовим захистом.

Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів зазначає, що в даному випадку дії державного виконавця щодо складання акту від 16.04.2018 не породжують правових наслідків для позивача та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього та не створює для нього жодних юридичних наслідків. Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій державного виконавця щодо складання акту від 16.04.2018 необхідно відмовити.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Третього відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та скасування постанови скасувати в частині відмови про визнання протиправною та скасування постанову державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Головач В.Г. ВП№29573520 від 16.04.2019 року, про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 20089 грн., що становить 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, на користь держави.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Головач В.Г. ВП№29573520 від 16.04.2019 року, про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 20089 грн., що становить 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, на користь держави.

В решті рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.