Справа № 300/2058/19
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2020 р. справа № 300/2058/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хоми О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Говзана М.М.,

представника відповідача - Конопад С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №0-0913 від 16.05.2019, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 0-0913 від 16.05.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням №0-0913 від 16.05.2019 визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в розмірі 2749,44 грн. Позивач зазначає, що відповідачем протиправно застосовано ставку податку стосовно господарської будівлі, така ставка податку має становити 0,01%, а щодо житлового будинку існує пільга 120 м2, житлова площа становить 105,5 м2, податок повинен розраховуватись окремо за житлову і нежитлову нерухомість.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 в адміністративній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.12.2019 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

11.02.2020 закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Просить суд в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що податковим органом правомірно визначено податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в розмірі 2749,44 грн. Зазначає, що відповідач володіє об`єктом житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 267,7 м2, податкове повідомлення рішення формувалось із врахуванням ставок, встановлених рішенням Угринівської сільської ради.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав наведених у позові, просили позов задовольнити.

Представник відповідача заперечила стосовно задоволення позову з підстав, наведених у відзиві. Додатково зазначає, що у відзиві допущено помилку стосовно пояснень розрахунку податку, просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 належить на праві приватної власності, зокрема, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ), загальною площею 189,7 м2, господарська будівля (літера Б) загальною площею 78 м2.

Зазначене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.06.2013 та не заперечується сторонами (а.с.12-15).

Рішенням Угринівської сільської ради Тисменицького району від 29.01.2016 на території с.Угринів Тисменицького району з 2016 року встановлено ставки податків і зборів, в тому числі податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема:

- для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб 0,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 м2 бази оподаткування;

- для об`єктів нежитлової нерухомості (господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї хліви гаражі літні кухні майстерні вбиральні погреби навіси котельні бойлерні трансформаторні підстанції тощо), що перебувають у власності фізичних осіб - у розмірі 0,01% розміру заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 м2 бази оподаткування.

Відповідач, керуючись п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, податковим повідомленням-рішенням від 16.05.2019 №0-0913 визначив позивачу податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в розмірі 2749,44 грн.(а.с.8).

У відповідності до наданого відповідачем розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік: сумарна загальна площа об`єкта/об`єктів оподаткування становить 267,70; ставка податку (% від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року) - 0,50% (18,62 грн.), сума податку - 229,12 грн. за 1 місяць; за 12 місяців 2018 року сума податку становить всього 2749,44 грн. (а.с.51-52). При цьому відповідачем враховано позивачу пільгу, визначену п.п.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України, п.п.266.4.3 п.266.4 ст.266 ПК України, у виді зменшення бази оподаткування (1*, 2**) в залежності від періоду володіння - в розмірі 120,00 м2.

За результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 16.05.2019 № 0-0913, ДПС України керуючись главою 4 ПК України, скаргу позивача залишено без розгляду (а.с.9-10).

При вирішенні спору між сторонами суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Згідно статті 265 Податкового кодексу України (надалі також - ПК України) податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

У відповідності до статті 10 ПК України податок на майно належить до місцевих податків.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

У відповідності до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Об`єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки. Будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються на такі типи, зокрема - житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень (п.п. 14.1.129 п.14.1 ст.14 ПК України).

Згідно підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 ст.14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо.

Підпунктом 266.2.2. пункту 266.2 ст.266 ПК України визначено об`єкти які не оподатковуються.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1. п.266.3 ст.266 ПК України). База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п.266.3.2. п.266.3 ст.266 ПК України).

Пільги із сплати податку передбачено п.266.4 ст.266 ПК України. Так, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів. (пп.266.4.1. п.266.4 ст.266 ПК України). Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України).

Пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до: об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту; об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності) (п.п. 266.4.3 п.266.4 ст.266 ПК України).

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п. 266.6.1. п.266.6 ст.266 ПК України).

Порядок обчислення суми податку визначено пунктом 266.7 ст.266 Податкового кодексу України.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (п.п. 266.7.1. п.266.7 ст.266 ПК України).

Як встановлено судом за позивачем зареєстровано житловий будинок загальною площею 189,7 м2 і господарська будівля загальною площею 78 м2.

Згідно підпункту 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 ПК України та підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України вказані об`єкти нерухомості належать до об`єкту житлової нерухомості та об`єкту нежитлової нерухомості, відповідно. При цьому, площа житлової нерухомості становить 189,7 м2, а площа нежитлової нерухомості становить 78 м2.

Відтак, податок позивача на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за спірний період повинен становити 1326,33 грн., з яких 1297,47 грн. - за об`єкт житлової нерухомості ((189,7м2-120м2) х 18,615 (0,5 % розміру мінімальної заробітної плати) = 1297,47 грн.); 28,86 грн. - за об`єкт нежитлової нерухомості (78м2 х 0,37 (0,01% розміру заробітної плати) = 28,86 грн.)

Однак, відповідачем визначено позивачу податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік в сумі 2749,44 грн. виходячи із площі об`єктів житлової нерухомості 267,7 м2 (189,7 м2 + 78 м2 = 267,7 м2). Тобто, при розрахунку вказаного податкового зобов`язання відповідач для об`єкта нежитлової нерухомості гаража площею 78 м2 застосував ставку податку, визначеного для об`єкта житлової нерухомості, внаслідок чого позивачу зайво нараховано 1423,11 грн. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення №0-0913 від 16.05.2019 в частині визначення суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 1423,11 грн. є протиправним і підлягає в цій частині скасуванню, а позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

У відповідності до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 399,57 грн. (52% задоволених позовних вимог).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №0-0913 від 16.05.2019 в частині визначення суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 1423,11 грн. (одна тисяча чотириста двадцять три гривні 11 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності 20, м. Івано-Франківськ, 76018) 399,57 грн. (триста дев`яносто дев`ять гривень 57 копійок) сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.

Рішення складене в повному обсязі 10.03.2020.