Справа № 1.380.2019.006714
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006714
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Сільник Н.Є.

за участю:

представника позивача - Ігнатенка С.С.

представника відповідача - Гавриляка Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлоінвестбуд-ЛВ" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлоінвестбуд-ЛВ" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.06.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірне податкове повідомлення рішення є протиправним, оскільки прийняте без урахування усіх обставин. Зазначив, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог п. 200.4 ст. 200 ПК України та про неправомірне віднесення позивачем до рядка 20.1 податкової декларації з ПДВ за лютий 2019 року частини суми від`ємного значення у розмірі 929 199,00 грн. є хибними. Вказує, що податковий борг з ПДВ, суми якого існували на дату подання позивачем податкової звітності за лютий 2019 року стосувався саме минулих періодів по відношенню до лютого 2019 року, а саме: податковий борг у розмірі 891 974,00 грн. виник внаслідок неповної сплати самостійно задекларованих позивачем своїх грошових зобов`язань з ПДВ за грудень 2018 року, а інша частини податкового боргу у розмірі 37 225,00 грн виникла внаслідок неповної сплати самостійно задекларованих позивачем грошових зобов`язань з ПДВ за жовтень 2018 року. З огляду на викладене, позивач подаючи 18 березня 2019 року відповідну податкову звітність за лютий 2019 року правомірно визначив до зарахування частини наявного від`ємного значення по податку на додану вартість у розмірі 929 199,00 грн у зменшення існуючої на дату подання суми податкового боргу, що виник за попередні звітні періоди, а тому відповідний показних декларації (р. 20.1) позивачем було визначено вірно, з неухильним дотриманням вимог пункту 200.4 ст. 200 ПК України. При цьому, звертає увагу, що факт існування податкового боргу на дату подання податкової звітності, тобто станом на 18.03.2019 підтверджується актом перевірки № 1496/55.12/33667445 від 10.05.2019 відповідно до якого дати виникнення податкового боргу з ПДВ на загальну суму - 930 219,00 грн є 01.03.2019, 05.03.2019 та 14.03.2019. 06.03.2019 позивачем частина податкового боргу у розмірі 1 020,00 грн. було погашена, тому на дату подання податкової звітності за лютий 2019 року, тобто станом на 18.03.2019 за даними інтегрованої картки платника (код бюджетної класифікації 140010100) був наявний податковий борг саме у сумі 929 199,00 грн. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві та додаткових поясненнях, просив позов задовольнити.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідачем проведено камеральну перевірку ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» з питань перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за лютий 2019 року. За результатами проведеної перевірки складено акт від 18.04.2019 № 1308/55.12/33667445, у якому встановлено порушення вимог п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого неправомірно віднесено до р. 20.1 податкової декларації з ПДВ за лютий 2019 року суму 929 199 грн. На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом винесено спірне податкове повідомлення-рішення про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ на суму 929 199 грн. Відповідно до картки особового рахунку ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» податковий борг у сумі 891 974,54 грн виник 21.02.2019 внаслідок поданої декларації з ПДВ № від 20.02.2019. Враховуючи вищенаведене, позивачем неправомірно віднесено до р. 20.1 податкової декларації з ПДВ за лютий 2019 року суму 929 199 грн., що призвело до неправомірного погашення в картці особового рахунку платника (код бюджетної класифікації 14010100) податкового боргу в сумі 929 199 грн. чим порушено п. 200.4 ст. 200 ПК України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві, просив в задоволенні позову відмовити.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 17.12.2019 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

09.01.2020 ухвалою Львівського окружного адміністративного суду клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції у справі №1.380.2019.006714 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлоінвестбуд-ЛВ" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

18.02.2020 ухвалою Львівського окружного адміністративного суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлоінвестбуд-ЛВ" про поновлення пропущеного строку звернення до суду у справі № 1.380.2019.006714 задоволено, визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними, поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Житлоінвестбуд-ЛВ" строк звернення до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

У підготовчому засіданні 18.02.2020 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Суд встановив, що ГУ ДФС у Львівській області 18.04.2019 проведено камеральну перевірку ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» з питань перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість (далі-ПДВ) за лютий 2019 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 18.04.2019 № 1308/55.12/33667445, у якому встановлено порушення ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» вимог п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України у результаті чого неправомірно віднесено до р. 20.1 податкової декларації з ПДВ за лютий 2019 року суму 929 199 грн.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 06.06.2019 № про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ на суму 929 199 грн.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Пунктом 200.1 ст.200 ПКУ передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з положеннями п.п. а) п.200.4 ст.200 ПКУ, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу.

Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року за №21, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289, затверджено форми та порядок заповнення податкової звітності з ПДВ (далі - Наказ № 21).

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ зазначеного Наказу № 21, платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

З аналізу зазначеного Наказу № 21 також вбачається, що форма податкової звітності має три розділи, перший з яких - «І. Податкові зобов`язання», закінчується рядком 9 «Усього податкових зобов`язань (сума значень рядків (1.1 + 1.2 + 4.1 + 4.2 + 6 (-/+) + 7 (-/+) + 8) колонки Б)». Саме в цьому рядку (колонка Б) відображається сума податкових зобов`язань звітного податкового періоду.

Другий розділ форми - «ІІ. Податковий кредит», включає рядок 16 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду», тобто в цьому рядку відображається від`ємне значення попереднього податкового періоду. Закінчується розділ рядком 17 «Усього податкового кредиту (сума значень рядків (10.1 + 10.2 + 11.1 + 11.2 + 12 + 13 (-/+) + 14 (-/+) + 15 (-/+) + 16 (-/+) колонки Б))». Саме в цьому рядку (колонка Б) відображається сума податкового кредиту звітного податкового періоду. Після цього розрахунку не існує показника «Від`ємне значення попереднього податкового періоду».

Відповідно до присів чинного законодавства, у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду. У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період. У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду. У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу, що узгоджена протягом звітного (податкового) періоду.

У рядку 16.3 також вказується підтверджена за результатами документальної перевірки контролюючого органу сума від`ємного значення реорганізованого платника податку, що переноситься до податкового кредиту правонаступника (за умови подання таким правонаступником заяви (таблиця 3 додатка 2) у складі податкової декларації за звітний (податковий) період).

У разі заповнення рядків 16.2 та/або 16.3 обов`язковим є заповнення таблиці "Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення та/або уточнюючого розрахунку.

Третім розділом форми - «ІІІ. Розрахунки за звітний період» передбачений рядок 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 - рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету», а також рядок 19 «Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення)". Рядок 17 форми містить від`ємне значення, сформоване у попередніх податкових періодах.

Сума, відображена у рядку 21 «Cума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)», розшифровується у додатку 2. Він має назву: "Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)". Деталізація від`ємного значення здійснюється в частині періодів її виникнення. У додатку 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» в таблиці 2. розкриваються суми податку, фактично сплаченого у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України, у розрізі постачальників та періодів виникнення від`ємного значення.

З наявних матеріалів справи вбачається, що від`ємне значення ПДВ (рядок 19, рядок 20 декларації = 2233800) розраховано позивачем, як різниця між Рядком 9 декларації = 117851 та Рядком 17 декларації = 2351651 декларації за лютий 2019 року, що цілком відповідає нормам п. 200.1 ст. 200 Податкового Кодексу України.

У Рядку 20.1 декларації позивачем вказано суму від`ємного значення у розмірі 929 199,00 грн, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ.

Однак, на думку податкового органу позивачем неправомірно віднесено до р. 20.1 податкової декларації з ПДВ за лютий 2019 року суму 929 199 грн., оскільки відповідно до картки особового рахунку ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» податковий борг у сумі 891 974,54 грн виник 21.02.2019 внаслідок поданої декларації з ПДВ № від 20.02.2019.

Контролюючий орган вважає, що віднесення позивачем до р. 20.1 податкової декларації з ПДВ за лютий 2019 року суми 929 199 грн призвело до неправомірного погашення в картці особового рахунку платника (код бюджетної класифікації 14010100) податкового боргу в сумі 929 199 грн. чим порушено п. 200.4 ст. 200 ПК України.

Суд не погоджується з такими доводами податкового органу, з огляду на таке.

Із наявних у матеріалах справи доказів, суд встановив, що 10.05.2019 ГУ ДФС у Львівській області проведено камеральну перевірку ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ за період з 01.01.2019 по 31.03.2019 рр.

За результатами цієї перевірки було встановлено порушення ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» вимог п. 57.1 ст. 57 ПК України у частині несвоєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ, зокрема несплата ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ»:

- податкового боргу у розмірі 1020, 00 грн та 890954, 50 грн відповідно до самостійно задекларованих зобов`язань з ПДВ відповідно до податкової декларації з ПДВ № від 20.02.2019;

- податкового боргу у розмірі 0, 5 грн та 1019, 5 грн відповідно до податкового повідомлення рішення № від 28.01.2019;

- податкового боргу у розмірі 37225, 0 грн відповідно до самостійно задекларованих зобов`язань з ПДВ відповідно до податкової декларації з ПДВ № від 14.03.2019.

Як слідує із інтегрованої картки платника податків 06.03.2019 ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» було сплачено податковий борг у розмірі 1020, 00 грн.

Висновки контролюючого органу зводяться до того, що позивачем віднесено суму від`ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ у розмірі більшому ніж наявний у позивача станом на лютий 2019 року податковий борг.

Суд встановив, що декларацію з ПДВ № за лютий 2019 року позивачем подано 18.03.2019, а декларацію з ПДВ за жовтень 2018 року № позивачем подано 14.03.2019.

Отже, на момент подання (18.03.2019) позивачем декларації з ПДВ № за лютий 2019 року у позивача була несплачена сума самостійно задекларованого зобов`язання з ПДВ у розмірі 37225, 0 грн відповідно до податкової декларації з ПДВ № від 14.03.2019.

Відповідні обставини підтверджуються відповідними даними в інтегрованої картці платника податків, у якій наявні відомості, що станом на 15.03.2019 заборгованість ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» становить 929199, 54 грн.

Таким чином, позивач на момент подання декларації з ПДВ № за лютий 2019 року зазначив правомірно у рядку 20.1 декларації суму 929 199 грн, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу.

Суд зазначає, що різниця між задекларованим від`ємним значенням (929 199 грн) та сумою, яка на думку відповідача повинна була бути задекларована (891 974 грн) є 37225 грн (929 199 грн - 891 974 грн = 37225 грн).

ПК України встановлено, що сума від`ємного значення враховується у зменшення суми податкового боргу з податку за таких умов:

по перше - податковий борг повинен виникнути за попередні звітні (податкові) періоди;

по друге - при від`ємному значенні суми розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Суд встановив, що податковий борг позивача у розмірі 929199 грн виник на підставі самостійно задекларованого грошового зобов`язання відповідно до податкових декларацій за лютий 2019 (дата подання 18.03.2019) та за жовтень 2018 року (дата подання 14.03.2019).

Отже, податковий борг позивача у розмірі 929199 виник за попередні звітні (податкові) періоди та від`ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 ст. 200 ПК України не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, яка у даному випадку становить 2233800 грн.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що у рядку 20.1 Декларації з ПДВ підприємством правомірно було відображено від`ємне значення ПДВ у сумі 929199 грн.

Таким чином, від`ємне значення у розмірі 929 199,00 грн, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ, виникло у попередні звітні (податкові) періоди, не перевищує залишок від`ємного значення ПДВ у тому числі за періодами виникнення, задекларовані Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлоінвестбуд-ЛВ» показники з податку на додану вартість відповідають даним податкового та бухгалтерського обліку, а отже підстави для складення спірного податкового повідомлення-рішення відсутні.

З урахуванням положень ст.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, таку суму платник податків має право на власний розсуд або зарахувати у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість (відображається у рядку 20.1 декларації), або має право на бюджетне відшкодування (на рахунок платника у банку або у рахунок сплати грошових зобов`язань, відображається у відповідних підрядках рядку 20.2 декларації), або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (відображається у рядку 20.3 декларації).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що платник податку наділений правом самостійно визначити порядок використання суми від`ємного значення з податку на додану вартість, сформованого між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за результатом господарської діяльності.

Так, суб`єкт господарювання може ці суми використати у напрямку зменшення наявного податкового боргу, зарахування до складу податкового кредиту наступного звітного періоду чи одержати їх з Бюджету на власний рахунок.

Суд наголошує, що саме до повноважень платника податку належить вирішення питання яким чином використати суму від`ємного значення з податку на додану вартість у відповідності до положень ст.200.4 ст.200 ПК України.

Таким чином, висновки акту перевірки не узгоджуються з вимогам законодавства, оскільки викладені в ньому факти не ґрунтуються на документах податкового обліку, а висновки перевірки зроблено внаслідок довільного трактування норм Податкового кодексу України.

При цьому, згідно з положеннями п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що факти, встановлені актом перевірки є необґрунтованими, безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи, а податкове повідомлення-рішення, прийняте на його підставі, - протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не доведено факт порушення позивачем вимог податкового законодавства України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

За викладених обставин, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належним чином правомірності винесення податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 06.06.2019.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) за рахунок її бюджетних асигнувань 13937 (тринадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн 98 коп сплаченого судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлоінвестбуд-ЛВ" (81110, Львівська область, Пустомитівський район, с. Зимна Вода, вул. Шептицького, 3, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.03.2020.

Суддя Р.М. Брильовський