Справа № 400/4715/19
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2020 р. № 400/4715/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - відповідач) з позовними вимогами про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 надати інформацію про грошове забезпечення ОСОБА_2 , для цілей перерахунку пенсії з 01.01.2018 року з урахуванням посадового окладу за 13 Тарифним розрядом за посадами осіб офіцерського складу, що встановлюються з 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Схеми співвідношення встановлених до 01 березня 2018 року розмірів посадових окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, Додаток 24 до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 року № 90, згідно Довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2018 року № 14, за посадою начальника відділу зберігання медичного майна військової частини НОМЕР_1 згідно рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року у справі № 400/1822/18.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.10.2019 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, в якій просив надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року у справі № 400/1822/18 інформацію щодо розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 за 13 Тарифним розрядом за посадами осіб офіцерського складу, що встановлюються з 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Схеми співвідношення встановлених до 01 березня 2018 року розмірів посадових окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, Додаток 24 до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 року № 90, згідно Довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2018 року № 14, за посадою начальника відділу зберігання медичного майна військової частини НОМЕР_1 . Листом Миколаївського ОВК від 28.10.2019 року №12/6739 позивачу було відмовлено у задоволенні заяви від 07.10.2019 року та повідомлено, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року по справі №1440/1822/18 щодо встановлення посадового окладу за 13 тарифним розрядом, який входить до складу грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача, Миколаївським обласним військовим комісаріатом виконано в повному обсязі та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області довідку про грошове забезпечення від 07.08.2019 року № ЮН51295 з урахуванням посадового окладу за 13 тарифним розрядом в розмірі 3520,00 грн. з посади начальник складу відділу зберігання медичного 1644 медичного складу Військово-медичного клінічного центру Південного регіону. Вважаючи зазначені дії Миколаївського ОВК протиправними, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Ухвалою від 28.12.2019 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/4715/19 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29.01.2020 року за вх. № 2549 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що Миколаївським обласним військовим комісаріатом на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року у справі № 400/1822/18 відпрацьовано та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області довідку про грошове забезпечення від 07.08.2019 року № ЮН51295 з урахуванням посадового окладу за 13 тарифним розрядом в розмірі 3520,00 грн. з посади начальник складу відділу зберігання медичного 1644 медичного складу Військово-медичного клінічного центру Південного регіону. Тобто, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року по справі №1440/1822/18 щодо встановлення посадового окладу за 13 тарифним розрядом, який входить до складу грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача, Миколаївським обласним військовим комісаріатом виконано в повному обсязі. Тому, відсутні підстави для направлення до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області будь-якої іншої інформації.

06.02.2020 року за вх. № 3328 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наводить агрументи тіж, що викладені в його позовній заяві.

Представники сторін в судове засідання, призначене 29.01.2020 року, не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача та представника відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Суд клопотання представників сторін задовольнив та на підставі частини 9 статті 205 КАС України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 та з 30.11.2017 року був звільнений з військової служби у запас, виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.

Відповідачем було видано позивачу довідку про розмір грошового забезпечення від 02.04.2018 року №ЮН51295, згідно якої посадовий оклад позивача становить 3350 грн. та довідку про грошове забезпечення від 29.05.2018 року №ЮН51295, згідно якої посадовий оклад позивача становить 2910 грн.

Позивач вважачи, що розрахунок суми посадового окладу в цих довідках не відповідає тарифному розряду, встановленому з 01.03.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, звернувся до Миколаївського окружного адміеністративного суду за захистом своїх прав (адміністративна справа № 400/4715/18).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року у справі № 400/1822/18 позов ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано Миколаївський військовий комісаріат провести перерахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 за 13 тарифним розрядом за посадами осіб офіцерського складу, що встановлюються з 01.03.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, Схеми співвідношення встановлених до 01.03.2018 року розмірів посадових окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, звільнених з військової служби до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, додаток 24 до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 року №90, згідно Довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2018 р. №14.

Вказане рішення суду набрало законної сили з 11.02.2019 року.

Відповідачем було направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області довідку про розмір грошового забезпечення від 07.08.2019 року №ЮН51295, в якій зазначена посада начальник складу відділу зберігання медичного майна військової частини НОМЕР_1 .

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.08.2019 року №ЮН51295 з 01.03.2018 року позивачу було проведено перерахунок пенсії за 13 тарифним розрядом за посадою начальник складу відділу зберігання медичного майна військової частини НОМЕР_1 .

07.10.2019 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, в якій просив надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року у справі № 400/1822/18 інформацію щодо розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 за 13 Тарифним розрядом за посадами осіб офіцерського складу, що встановлюються з 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Схеми співвідношення встановлених до 01 березня 2018 року розмірів посадових окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, Додаток 24 до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 року № 90, згідно Довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2018 року № 14, за посадою начальника відділу зберігання медичного майна військової частини НОМЕР_1 .

Листом Миколаївського ОВК від 28.10.2019 року №12/6739 позивачу було відмовлено у задоволенні заяви від 07.10.2019 року та повідомлено, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року по справі №1440/1822/18 виконано в повному обсязі та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області довідку про грошове забезпечення від 07.08.2019 року № ЮН51295 з урахуванням посадового окладу за 13 тарифним розрядом в розмірі 3520,00 грн. з посади начальник складу відділу зберігання медичного 1644 медичного складу Військово-медичного клінічного центру Південного регіону.

Позивач, не погодившись з такою бездіяльністю відповідача, звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно з ч.1 ст.55 Конституції України та п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №9-зп від 25.12.1997 (справа за зверненням жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Пунктом 8 ч.1 ст.4 КАС України позивача визначено, зокрема, як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою надання правового захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Наведене свідчить, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Таким чином, передумовою для захисту права є його порушення. Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом.

Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що не можуть бути задоволені будь-які вимоги позивача з оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які не породжують для нього виникнення, зміну чи припинення жодних прав чи обов`язків, навіть і в тому випадку якщо суд доходить висновку щодо певних порушень при здійсненні посадовою особою функціональних обов`язків при вчиненні таких дій.

У даному випадку суд встановив, що позивач звернувся із позовом бо вважає, що Миколаївський обласний військовий комісаріат протиправно зазначив у довідці від 07.08.2019 року № ЮН51295 посаду начальник складу відділу зберігання медичного майна військової частини НОМЕР_1 , замість посади начальника відділу зберігання медичного майна військової частини НОМЕР_1 , що на його думку суперечить рішенню Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року у справі № 400/1822/18.

Суд зазначає, що спірні правовідносини між позивачем та Миколаївським обласним військовим комісаріатом з приводу визначення тарифного розряду та посади для перерахунку пенсії, уже вирішені судом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року у справі № 400/1822/18 позов ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано Миколаївський військовий комісаріат провести перерахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 за 13 тарифним розрядом за посадами осіб офіцерського складу, що встановлюються з 01.03.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, Схеми співвідношення встановлених до 01.03.2018 року розмірів посадових окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, звільнених з військової служби до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, додаток 24 до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 року №90, згідно Довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2018 р. №14.

Разом з тим, ОСОБА_1 звернувся з позовними вимогами до ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання інформації про грошове забезпечення ОСОБА_2 , для цілей перерахунку пенсії з 01.01.2018 року з урахуванням посадового окладу за 13 Тарифним розрядом за посадами осіб офіцерського складу, що встановлюються з 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Схеми співвідношення встановлених до 01 березня 2018 року розмірів посадових окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, Додаток 24 до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 року № 90, згідно Довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2018 року № 14, за посадою начальника відділу зберігання медичного майна військової частини НОМЕР_1 згідно рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року у справі № 400/1822/18.

Суд зазначає, що позивач не звертався до відповідача з проханням про надання відповідної інформації.

В свою чергу, суд зазначає, що положеннями частини першої статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (частина шоста статті 383 КАС України).

З огляду на зазначене, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звернутись до суду у порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов, оскільки суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення.

Зокрема, у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Однак право на суд було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Обраний позивачем спосіб захисту не відповідає критерію захисту порушеного права в порядку позовного провадження, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні, такі вимоги не можуть бути самостійним предметом позову і повинні розглядатися не у позовному провадженні, а шляхом подання відповідної заяви відповідно до ч.1 ст.383 КАС України.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Миколаївського обласного військового комісаріату ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 12.03.2020 року.

Суддя Г. В. Лебедєва