Справа № 120/3854/19-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 120/3854/19-а

16 березня 2020 року

м. Вінниця

Суддя-доповідач Сьомого апеляційного адміністративного суду Курко О. П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Макушинського Владислава Івановича про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року повернуто позовну заяву.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2020 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Залімський І.Г., судді: Мацький Є.М., Сушко О.О.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2020 апеляційну скаргу позивача на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 02.01.2020 у даній справі залишено без руху, оскільки встановлено її невідповідність вимогам ч.5 ст. 296 КАС України. Запропоновано протягом десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали усунути виявлені недоліки апеляційної скарги шляхом подання до суду доказів сплати судового збору за подання вказаної апеляційної скарги.

11.03.2020 до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Сьомого апеляційного адміністративного суду Залімського Ігоря Геннадійовича.

В обґрунтування заявленого відводу зазначено, що суддя Залімський І.Г. ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2020 обмежив доступ позивача до правосуддя, зобов`язавши позивача сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2020 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сьомого апеляційного адміністративного суду Залімського Ігоря Геннадійовича визнано необґрунтованою. Передано справу для вирішення питання про відвід судді у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України.

Автоматизованою системою розподілу судових справ між суддями від 12.03.2020р., головуючим суддею для вирішення питання про відвід визначено суддю Курка О.П.

Згідно із ч. 8 ст. 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Частиною одинадцятою вказаної статті визначено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви про відвід судді Сьомого апеляційного адміністративного суду Залімського І.Г., суд зазначає таке.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, встановлених статтею 36, 37 КАС України.

Відповідно до п.2 та п.4 ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Згідно з ст.ст. 126, 129 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

За приписами ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Загальна декларація з прав людини (ст.10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (ч.1 ст.14) гарантує право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ Другий показник. Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Зокрема, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії" та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України".

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" визначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Згідно із ч.3 ст.39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід повинен бути вмотивованим.

Слід зазначити, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Так, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою. З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання. Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Дослідивши доводи щодо відводу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що наведені у заяві про відвід обставини не можуть слугувати підставою для відведення судді Залімського І.Г. як такі, що викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності цього судді.

Так, твердження у вказаній заяві ОСОБА_1 зводяться виключно до незгоди із наведеним у ухвалі від 14.02.2020 висновком суду про необхідність сплати позивачем судового збору за подання апеляційної скарги.

Таким чином, твердження позивача про упереджене ставлення до нього головуючим суддею Залімським І.Г., є безпідставним, оскільки виключно незгода учасника справи із змістом судового рішення не може свідчити про упередженість складу суду, який прийняв таке судове рішення.

Будь-які докази, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Залімського І.Г. у результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості при розгляді даної справи, у матеріалах справи та доводах заяви про відвід відсутні.

Таким чином, оскільки обставини, наведені на обґрунтування заяви про відвід судді Залімського І.Г. не знайшли свого підтвердження, підстав для її задоволення не встановлено.

Керуючись 36, 40 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Залімського І.Г. - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Курко О. П.