Справа № 160/262/20
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2020 року Справа № 160/262/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за №178/03.2219 від 17.07.2019 в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 10.07.2019;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно поданої заяви від 10.07.2019.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що у період з 19.07.1984 по 27.08.1985 працювала на Олександрівському заводі підйомно-транспортного обладнання ім.60-ти річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції Всесоюзного промислового об`підйомно-транспортного машинобудування на посаді кранівника 4 розряду цеху заготовки та з 12.09.1991 по 25.02.1996 - на Олександрівській ТЕЦ апаратником хімводоочистки турбінного цеху. Займані позивачем посади, на її думку, дають право на пенсію на пільгових умовах, передбачених Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановою КМУ від 16.01.2003 №36 та відповідно до п.2 ч.2 ст.114 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
На цій підставі 10.07.2019 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Листом від 17.07.2019 №178/03.2219 позивачу було повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зазначено, що загальний стаж роботи складає 27 років 10 місяців 19 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком №2 станом на 10.07.2019 - 6 років 9 місяців 2 дні, а тому право на пільгову пенсію за віком по Списку №2 позивач набуде в 57 років.
Не погодившись із вказаними висновками, позивач звернулася до суду із цим позовом, при цьому зазначивши, що такі висновки є безпідставними та необґрунтованими.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
До суду від відповідача 07.02.2020 надійшли копія пенсійної справи та відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що у відповідача відсутні законні підстави для зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу, оскільки записи в трудовій книжці не містять відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункту, найменування списків або їх номери, інформація про атестацію робочих місць.
Від позивача до суду 12.02.2020 надійшла відповідь на відзив, в якій вказується, що для призначення пенсії відповідачу було надано всі необхідні документи, що підтверджують пільговий характер роботи позивача в спірні періоди, зокрема: накази по підприємству, атестацію робочого місця, довідку про правонаступництво та інші документи).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, у період з 19.07.1984 по 27.08.1985 працювала на Олександрівському заводі підйомно-транспортного обладнання ім.60-ти річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції Всесоюзного промислового об`підйомно-транспортного машинобудування Міністерства важкого і транспортного машинобудування на посаді кранівника 4 розряду цеху заготовки та з 12.09.1991 по 25.02.1996 - на Олександрівській ТЕЦ апаратником хімводоочистки турбінного цеху, що підтверджується записами в трудовій книжці №5 - 6 та 14 - 15, відповідно, копія якої наявна в матеріалах справи.
Позивач 10.07.2019 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком №2.
Листом від 17.07.2019 №178/03.2219 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомлено позивача про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058, оскільки запис в трудовій книжці за період роботи з 12.09.1991 по 25.02.1996 не містить відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про те, що позивач працювала на посадах, передбачених Списком повний робочий день на підприємстві Олександрійська ТЕЦ із зазначенням характеру роботи в шкідливих умовах праці.
Будь-які інші підстави для відмови у призначенні пенсії позивачу, в листі від 17.07.2019 №178/03.2219 ГК ПФУ в Дніпропетровській області не визначені.
На підтвердження зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу, які дають право на призначення пенсії за Списком №2, позивачем до матеріалів позовної заяви додано копії «Карт умов праці на робочому місці» по професії «машиніст мостового крана» по Олександрійському заводу підйомно-транспортного обладнання (лист архівного відділу Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 29.09.2017 №12-36/835-4), архівний витяг з наказу від 04.03.1994 №175 про затвердження протоколу атестаційної комісії про проведення атестації робочих місць, архівну довідку щодо відомостей про заробітну плату позивача, яка значиться кранівником 4 розряду цеху заготовки.
Вважаючи своє право порушеним позивач звернулася з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року.
Відповідно до пунктів 1 та 3 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
З трудової книжки позивача вбачається, що в період з 19.07.1984 по 27.08.1985 вона працювала на Олександрівському заводі підйомно-транспортного обладнання ім.60-ти річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції Всесоюзного промислового об`підйомно-транспортного машинобудування Міністерства важкого і транспортного машинобудування на посаді кранівника 4 розряду цеху заготовки, а з 12.09.1991 по 25.02.1996 - на Олександрівській ТЕЦ апаратником хімводоочистки турбінного цеху.
Суд зазначає, що Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, визначено, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
При цьому основним документом, який підтверджує стаж роботи на підприємстві, є трудова книжка.
Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, є відповідні записи із зазначенням відповідних відомостей щодо роботи позивача у відповідний період на посадах, робота на яких визначає право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах, передбачене пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058.
Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені в довідці та у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні.
На підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що позивачем було надано належні та достатні документи для прийняття відповідачем законного та обґрунтованого рішення про включення до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи позивача, а відповідачем безпідставно такі документи не були прийняті до уваги.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно поданої заяви від 10.07.2019, суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.
Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Повноваження адміністративних судів визначені Кодексом адміністративного судочинства України. При цьому, суд не може підміняти державний орган, приймати рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Позивач, заявляючи вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах з 10.07.2019, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.
Аналогічна правова позиція щодо наведених обставин викладена у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17 (№К/9901/2399/17).
В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що з метою відновлення прав позивача, належить вийти за межі позовних вимог на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним) - з урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо призначення пенсії.
Таким чином, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.7.2019 та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України з урахуванням даних висновків суду.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.
Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Керуючись статтями 9, 139, 242 - 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.07.2019 №178/03.2219 в призначенні ОСОБА_1 пенсії на підставі заяви від 10.07.2019.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.07.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, сплачений судовий збір в розмірі 420,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська