Справа № 240/1750/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

13 березня 2020 року м. Житомир справа № 240/1750/20

категорія 108010100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лавренчук О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної державної адміністрації , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Релігійна організація "Релігійна громада Покрова Пресвятої Богородиці Житомирсько-Овруцької єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) с. Калинівки Житомирського району Житомирської області" про визнання протиправним та скасування розпорядження,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Релігійну організацію "Релігійна громада Покрова Пресвятої Богородиці Житомирсько-Овруцької єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) село Калинівки Житомирського району Житомирської області" про визнання протиправним та скасування розпорядження №346 від 03.10.2019 Про реєстрацію Статуту релігійної організації у новій редакції "Релігійна громада Покрова Пресвятої Богородиці Житомирсько-Овруцької єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) с. Калинівки Житомирського району Житомирської області".

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 відкрито загальне позовне провадження.

Відділом документального забезпечення суду 13 березня 2020 року зареєстровано заяву про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особа, у т.ч. «Релігійній громаді Покрова Пресвятої Богородиці Житомирсько - Овруцької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) село Калинівка Житомирського району Житомирської області» та Левківській сільській раді вчиняти дії щодо майна, яке належить Українській Православні Церкві яка знаходиться за адресою с. Калинівка вул. Гриценка 88а та вул. Гриценка 33 а до набрання чинності рішенням.

В обґрунтування заяви вказує, що при здійсненні своєї релігійної діяльності Громада використовує Свято - Покровський храм, який їй був наданий на праві власності рішенням Житомирської обласної ради народних депутатів №321 від 20.11.1991 та розташований за адресою: Житомирський район, с. Калинівка, вул. Гриценка, 88-а. Предметом позову є саме скасування розпорядження Житомирської обласної державної адміністрації №346 від 03.10.2019 Про реєстрацію Статуту релігійної організації у новій редакції «Релігійна громада Покрова Пресвятої Богородиці Житомирсько-Овруцької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) Село Калинівка Житомирського району Житомирської області». Зазначає, що Левківська сільська рада прийняла рішення про видачу дозволу третій особі залученої судом до участі в справі «Релігійній громаді Покрова Пресвятої Богородиці Житомирсько-Овруцької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) село Калинівка Житомирського району Житомирської області» на розробку детального плану території земельної ділянки орієнтовною площею 1,0 га на якій розміщено кладовище та релігійна споруда, яка фактично належить Українській православній церкви та надано дозвіл проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для фактичного обслуговування приміщень церкви, яка належить Українській Православній Церкві.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяву про забезпечення позову суд вважає, що заяву позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Положеннями частини 1 статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

На підставі зазначеного, суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно певної сторони у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Із аналізу наведених норм випливає, що забезпечення позову можливе виключно за наявності вказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Разом з цим, варто зазначити, що розглядати заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчившись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність способу забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За приписами пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" №2 від 06.03.2008, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Так при дослідженні позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що підставою для звернення до суду слугувало Рішення Житомирської обласної державної адміністрації про реєстрацію Статуту релігійної організації, у той час, коли підставою для забезпечення позову позивач вказує, що Лівківська сільська рада прийняла рішення про видачу дозволу третій особі на розробку детального плану території земельної ділянки орієнтовною площею 1,0 га на якій розміщено кладовище та релігійна споруда, яка фактично належить Українській православній церкві та надано дозвіл проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для фактичного обслуговування приміщень церкви, яка належить Українській православній церкві.

Отже, відсутній зв`язок між заходом забезпечення позову, що вказаний у заяві та предметом позовної вимоги. Позивачем не наведено обставин за яких існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що забезпечення позову у спосіб, що вказаний у заяві, не впливає на фактичність виконання судового рішення у разі задоволення позову та не утруднить виконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Лавренчук