Справа № 522/23814/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 березня 2020 р. м.ОдесаСправа № 522/23814/17

Категорія: Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів Єщенка О.В., Танасогло Т.М.,

за участю секретаря Пономарьової Н.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі № 522/28314/17 за апеляційною скаргою Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі по справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

09.01.2020 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якій заявник просить задовольнити заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами та скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року в адміністративній справі № 522/28314/17 та ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі - Центральне ОУПФУ в м. Одесі) залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2018 року залишити без змін.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що за результатами апеляційного перегляду адміністративної справи № 522/28314/17 П`ятим апеляційним адміністративним судом було прийняте рішення від 18.04.2019 року про відмову у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХII від 05.11.1991 року втратив чинність, а в новому Законі України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року, змінено первину редакцію частини 20 статті 86, та, у відповідності до внесених змін, порядок і умови перерахунку делегувались Кабінету Міністрів України. Разом з тим, Кабінетом Міністрів України такий порядок протягом декількох років не був розроблений, а отже, за висновком апеляційного суду, підстави зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії - відсутні. Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. За таких обставин у позивача виникло право, підтверджене Конституційним Судом України, на перерахунок пенсії, а тому наявні підстави для перегляду постанови апеляційного суду від 18.04.2019 року у справі за виключними обставинами.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке, відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 628 від 22.08.2018 року, є правонаступником Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, надано відзив на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якій просить відмовити у задоволені цієї заяви. При цьому Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначає, що рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019 не може бути застосоване до правовідносин, які виникли до 13.12.2019 року, оскільки окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Саме рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019 не містить будь-яких застережень, щодо втрати чинності окремих положень закону, які визнані неконституційними, з дня їх прийняття, або щодо застосування попередньої редакції норм закону з дня внесення до них відповідних змін, які визнані неконституційними.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи заяви, перевірив матеріали справи та дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення суду за виключними обставинами, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Центрального ОУПФУ в м. Одесі, в якому просив визнати протиправними дії відповідача та його рішення від 13.12.2017 року №617/С-11 щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі заяви від 11.12.2017 року та довідки Прокуратури Одеської області № 18-13323-17вн про заробітну плату за посадою, яку обіймав позивач і з якої отримував пенсію, а також скасувати рішення відповідача від 13.12.2017 року №617/С-11 щодо відмови у перерахунку пенсії.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Центрального ОУПФУ в м. Одесі, оформлені у вигляді листа від 13.12.2017 року №617/С-11, щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно заяви від 11.12.2017 року.

Зобов`язано Центральне ОУПФУ в м. Одесі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно пунктів 13, 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року, постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» № 657 від 30 серпня 2017 року, виходячи із розрахунку 90 % від середньої заробітної плати з урахуванням усіх складових грошового забезпечення за посадою позивача на час виходу на пенсію, без обмеження граничного розміру пенсії, та виплатити різницю у розмірі перерахованої та виплаченої пенсії, починаючи з 06 вересня 2017 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Звернуто рішення до негайного виконання в межах одного місяця.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках, що діяла на момент призначення пенсії.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019 року апеляційну скаргу Центрального ОУПФУ в м. Одесі - задоволено.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2018 року - скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII скасовано норми, що регулюють порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури, а новий Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який скасував Закон України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII, визначив новий порядок перерахунку пенсій, який ще не визначений Кабінетом Міністрів України. Оскільки, на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу у зв`язку із зміною місячного заробітку, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, однією з підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Так, 13.12.2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19), яким вирішено:

1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

2) положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

3) установити такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 року № 2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, втратили чинність з 13.12.2019 року.

Окрім цього, у резолютивній частині рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року у справі №№ 3-209/2018(2413/18, 2807/19) зазначено, що частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними рішення відповідача, яке було прийняте до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

Ураховуючи наведене, на час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення постанови П`ятого апеляційним адміністративним судом від 18.04.2019 року у справі № 522/28314/17 положення зазначеної норми були чинними та підлягали застосуванню пенсійним органом.

Аналогічна правова позиція при розгляді заяв про перегляд за виключними обставинами судового рішення викладена у постановах Верхового Суду від 05.02.2019 у справі №333/5015/15-а (касаційне провадження К/9901/59705/18), від 15.05.2019 року у справі 640/20317/16-а (касаційне провадження №К/9901/54752/18) та від 19.11.2018 року у справі №775/4893/18.

При цьому, апеляційний суд вказує, що у разі, коли заявник вважає, що має право на перерахунок пенсії після прийняття Рішення Конституційного суду України 13.12.2019 року у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19), він має право звернутись до відповідача із заявою про такий перерахунок.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

При розгляді заяви про перегляд за виключними обставинами судового рішення, апеляційним судом не встановлено в даній справі рішення, яке б підлягало виконанню та не було виконано.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.06.2019 року у справі №818/1131/17, відповідно до якої із тексту імперативних приписів пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що встановлена Конституційним судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення ще не виконане.

У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

В даній справі апеляційним судом не встановлено підстав, передбачених пунктом 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, для перегляду судового рішення апеляційної інстанції від 18 квітня 2019 року у справі № 522/23814/17 у зв`язку з виключними обставинами.

Щодо періоду часу, в який Верховна Рада України надала Кабінету Міністрів України повноваження визначати умови та порядок перерахунку пенсії, що визнано неконституційним, та в якій Кабінет Міністрів України не прийняв жодного нормативно-правового акту з цього питання, то апеляційний суд зазначає, що питання перерахунку пенсії за цей час має вирішуватись законодавчим органом державної влади, оскільки за приписами Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення (п. 6 ч. 1 ст. 92).

За висновком Конституційного Суду України, викладеним в рішенні від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019, оспорюване положення Закону порушує конституційні засади поділу державної влади в Україні на законодавчу, виконавчу і судову, призводить до порушення регулювання основ соціального захисту прокурорів, оскільки за його змістом регулювання порядку перерахунку призначеної пенсії працівникам прокуратури має здійснюватися актом Кабінету Міністрів України, а не законом України.

З огляду на наведене, апеляційний суд зазначає, що суд не є органом законодавчої влади та не має повноважень на усунення першопричин системної проблеми та самої проблеми яка має загальний характер - відновлення порушеного права під час дії норми закону яка визнана неконституційною та не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019, та як наслідок застосування з цього часу попередньої редакції ч. 20 ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Підсумовуючи усе викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі № 522/23814/17, оскільки рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 не вплинуло на правильність висновків апеляційного суду під час ухвалення постанови, про перегляд якої просив заявник.

Керуючись ст. ст. 19, 92 Конституції України, ст. ст. 2-12, 242, 248, 308, 311, 321, 325, 327-329, 361, 368, 369 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі № 522/28314/17 - відмовити.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року залишити в силі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 березня 2020 року.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Танасогло Т.М.