Справа № 1.380.2019.002427
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

10 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.002427 пров. № А/857/1529/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Обрізка І. М.
суддів -Онишкевича Т. В.
Сеника Р. П.

перевіривши апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.002427 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною і скасування індивідуальної податкової консультації,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків встановлених ч.1 ст.295 КАС України, та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення копію зазначеної ухвали скаржник отримав 14 лютого 2020 року.

На виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, 05.03.2020 року до суду надійшла заява Державної податкової служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначено, що первинна апеляційна скарга 07.10.2019 року була повернута скаржнику у зв`язку із невиконанням ухвали суду від 28.08.2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, зокрема, із несплатою судового збору.

Несвоєчасна оплата судового збору скаржником зумовлена заблокованістю коштів на розрахунковому рахунку через безспірне списання коштів за виконавчими листами органу державної казначейської служби.

Покликається на абз. 2, 4 п. 28 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, де зазначено, що безспірне списання коштів з рахунку боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів.

Зазначає, що платіжне доручення про сплату судового зборубуло скеровано на адресу ВААС 03.10.2019 року та відповідно не повернуто з матеріалами апеляційної скарги, ДПС України затрачався значний період часу на отримання іншого примірника платіжного доручення.

Вважають поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та просять такий поновити.

Проаналізувавши матеріали справи та доводи заявленого клопотання, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд вважає, що наведені скаржником доводи не можуть бути підтвердженням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що зупинення на рахунку фінансових операцій, зокрема в частині видатків, призначених на сплату судового збору і, як наслідок невиконання через це вимог закону і суду, своїх процесуальних обов`язків, не може слугувати підставою поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою, й також не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім вимог КАС України щодо оформлення апеляційної скарги, що в свою чергу, не може ставитись в залежність від правовідносин, у які контролюючий орган вступає в інших сферах своєї діяльності (зокрема, з приводу грошових зобов`язань за виконавчими документами про стягнення коштів і їх примусового виконання тощо), оскільки ці фактори не є взаємопов`язаними.

Крім того, на виконання пункту дев`ятого розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України постановою від 03.08.2011 року № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року № 45) затвердив Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок №845), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (пункт перший цього Порядку).

Положеннями абзаців першого, другого та четвертого пункту 25 Порядку № 845 встановлено, що безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку. На час здійснення безспірного списання коштів проводяться платежі боржника із сплати податків і зборів, у тому числі судового збору.

Отже, проведення безспірного списання коштів з рахунка боржника не є перешкодою для здійснення видатків бюджету, призначених для сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалах Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі № 808/1776/18, від 06.06.2019 року у справі № 820/4759/18.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації із Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

Також суд вважає за необхідне зазначати, що повернення первинної апеляційної скарги через несплату судового збору не означає можливість повторного звернення до суду апеляційної інстанції у будь-який час після такого повернення, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Зазначений висновок апеляційного суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.01.2019 року у справі №806/1333/15, від 05.02.2019 року у справі № 826/11314/17.

Також суд звертає увагу на те, що копію ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 року про повернення апеляційної скарги у зв`язку із несплатою судового збору скаржником отримано 18.10.2019 року. Із повторною апеляційною скаргою останній звернувся 22.01.2020 року, тобто зі спливом тривалого періоду часу. Відтак, колегія суддів вважає, що апелянт зловживає своїми процесуальними правами та порушує принцип юридичної визначеності.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.002427 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною і скасування індивідуальної податкової консультації.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач І. М. Обрізко
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник