Справа № 400/906/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/906/19
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М., Єщенка О.В.

за участю секретаря: Пономарьової Н.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

УСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Управління від 07.03.2019 № Ф25 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску частково, в сумі 80 855,17 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління від 04.03.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску частково, в сумі 17 891,91 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Управління від 07.03.2019 № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, частково, в сумі 145 197,90 грн., в т.ч. 116 158,16 грн. за податковими зобов`язаннями, 29 039,54 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Управління від 07.03.2019 № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору частково, в сумі 12 099,81 грн., в т.ч. 9 679,85 грн. за податковими зобов`язаннями, 2 419,96 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Управління від 07.03.2019 № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, пені в сумі 9 261,28 грн., в т.ч. 9 228,54 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 32,74 грн. за пенею, повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Управління від 07.03.2019 № 6 про збільшення суми грошового зобов`язанням з військового збору, пені в сумі 756,54 грн., в т.ч. 754,26 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 2,28 грн. за пенею, повністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Управлінням в акті перевірки не доведено фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства та, відповідно, відсутні підстави для прийняття оскаржуваних рішень.

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом від 19 вересня 2019 року прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визнано протиправним та частково скасовано податкове повідомлення-рішення № 6 від 07.03.2019 року, в сумі 145 197,70 грн., з яких 116 158,16 грн. - податкові зобов`язання, 29 039,54 грн. - штрафні санкції.

Визнано протиправним та частково скасовано податкове повідомлення-рішення № 6 від 07.03.2019 року, в сумі 12 099,81 грн., з яких 9 679,85 грн. - податкові зобов`язання, 2 419,96 грн. - штрафні санкції.

Визнано протиправною та частково скасовано вимогу Головного управлінням ДФС у Миколаївській області 07.03.2019 року про сплату боргу (недоїмки) № Ф25, в сумі 80 855,17 грн.

Визнано протиправним та скасовано Головного управління ДФС у Миколаївській області рішення № від 07.03.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску частково, в сумі 17 288,57 грн.

Стягнуто на користь позивача судові витрати які складаються з судового збору у сумі 2 554,20 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 720 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов в частині, суд виходив з безпідставності висновку відповідача про завищення позивачем валових витрат.

Відмовляючи в частині задоволення позову що відповідач правомірно збільшив суму грошового зобов`язання позивача з податку на доходи фізичних осіб з огляду на несвоєчасну сплату (перерахування) позивачем сум податку з доходів фізичних осіб.

В апеляційній скарзі фіскальний орган, посилаючись на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем невірно визначено розмір валових витрат за рахунок віднесення до придбаних товарно-матеріальних цінностей запчастин, оливи трансмісійної, оливи гідравлічної, страховки цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, металопрокату, інформаційних послуг, щебню.

На думку відповідача, позивач не мав права включати вказану суму до витрат, оскільки це не відповідає підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга Головного управління ДФС у Миколаївській області підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, з 20.12.2018 по 04.01.2019 посадові особи Управління провели документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 рік, правильності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2017 рік, результати якої оформили актом № 30/14-29-13-06/ НОМЕР_1 від 14.01.2019 року (надалі - Акт, т. спр. 1, арк. 23-55).

На підставі Акта відповідач прийняв вказані рішення, з якими частково не погодився позивач.

Так, у вимозі про сплату боргу (недоїмки) № Ф25 від 07.03.2019 (надалі - Вимога, т. спр. 1, арк. 56) Управління вказало на наявність у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 86 888,60 грн. Позивач не погодився з наявністю заборгованості в сумі 80 855,17 грн.

Рішенням № від 07.03.2019 про застосування штрафних санкції за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (надалі - Рішення, т. спр. 1, арк. 57-58) Управління нарахувало позивачу штраф в сумі 19 305,33 грн. Позивач не погодився з сумою 17 891,91 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 07.03.2019 № 6 (надалі - ППР з ПДФО, т. спр. 1, арк. 59-60) Управління збільшило суму грошового зобов`язання позивача з податку на доходи фізичних осіб на 149 253,94 грн. (119 403,15 грн. - податкове зобов`язання, 29 850,79 грн. - штраф). Позивач не погодився з сумою 145 197,70 грн. (116 158,16 грн. - податкове зобов`язання, 29 039,54 грн. - штраф).

Податковим повідомленням-рішенням від 07.03.2019 № 6 (надалі - ППР з військового збору, т. спр. 1, арк. 61-62) Управління збільшило суму грошового зобов`язання позивача з військового збору на 12 437,83 грн. (9 950,27 грн. - податкове зобов`язання, 2 487,56 грн. - штраф). Позивач не погодився з сумою 12 099,81 грн. (9 679,85 грн. - податкове зобов`язання, 2 419,96 грн. - штраф).

Податковим повідомленням-рішенням від 07.03.2019 № 6 (т. спр. 1, арк. 63-64) Управління збільшило суму грошового зобов`язання позивача з податку на доходи з фізичних осіб на 9 261,28 грн. (9 228,54 грн. - штраф, 32,74 грн. - пеня). Позивач повністю не погодився з рішенням.

Податковим повідомленням-рішенням від 07.03.2019 № 6 (т. спр. 1, арк. 65-66) Управління збільшило суму грошового зобов`язання позивача з військового збору на 756,54 грн. (754,26 грн. - штраф, 2,29 грн. - пеня). Позивач повністю не погодився з рішенням.

Підставою для визначення відповідачем вказаних сум (Вимога, Рішення, ППР з ПДФО, ППР з військового збору), згідно з Актом, є:

1.Завищення позивачем у 2017 році валових витрат на 644 473,10 грн. (стор. 17-29). Згідно з Актом "… до складу витрат включено витрати на утримання, технічне обслуговування і ремонт вантажних автомобілів (основні засоби подвійного призначення) … чим порушено п.п.177.4.5 п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України …".

Цей висновок вплинув на виникнення у позивача недоїмки з ЄСВ в сумі 75 174 грн. (Вимога), на застосування штрафних санкцій з ЄСВ в сумі 15 034,80 грн. (Рішення), на збільшення суми грошового зобов`язання з ПДФО на 145 006,45 грн., з яких 116 005,16 грн. - податкове зобов`язання, 29 001,29 грн. - штраф (ППР з ПДФО), на збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 12 083,87 грн., з яких 9 667,10 грн. - податкове зобов`язання, 2 416,77 грн. - штраф (ППР з військового збору).

2.Заниження позивачем суми загального оподатковуваного доходу за 2015 рік на 15 833,34 грн. (стор. 13 Акта). Згідно з Актом "… встановлено розбіжність в сумі загального оподатковуваного доходу на 15833,34 грн. (без ПДВ): - 15833,34 грн. від ПП "Геліос-Транс" … за транспортні послуги згідно рахунку на оплату №3 від 03.04.2015, платіжне доручення від 20.04.2015 № 2065 …".

Цей висновок вплинув на виникнення у позивача недоїмки з ЄСВ в сумі 5 494,17 грн. (Вимога), на застосування штрафних санкцій з ЄСВ в сумі 2 197,67 грн. (Рішення).

3. Завищення позивачем у 2016 році валових витрат на 850 грн. (стор. 10-11 Акта). Згідно з Актом, позивач, в порушення пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, включив до витрат 850 грн. авансових платежів з військового збору.

Цей висновок вплинув виникнення у позивача недоїмки з ЄСВ в сумі 187 грн. (Вимога), на застосування штрафних санкцій з ЄСВ в сумі 56,10 грн. (Рішення), на збільшення суми грошового зобов`язання з ПДФО на 191,25 грн., з яких 153 грн. - податкове зобов`язання, 38,25 грн. - штраф), на збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 15,94 грн., з яких 12,75 грн. - податкове зобов`язання, 3,19 грн. - штраф (ППР з військового збору).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Господарською діяльністю згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ) є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПКУ, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності включення фізичною особою-підприємцем сум за придбання запчастин, оливи трансмісійної, оливи гідравлічної, страховки цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, металопрокату, інформаційних послуг, щебню, до складу документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю.

На стор. 4-5 Акта зазначено, що ФОП ОСОБА_1 є власником 2 спеціалізованих вантажних сідельних тягачів, 2 вантажних сідельних тягачів, 2 загальних напівпричепів, 1 спеціалізованого напівпричепу-самоскиду, 1 загального бортового транспортного засобу.

На підтвердження цього позивач надав копії реєстраційних документів (т. спр. 1, арк. 212-219).

На стор. 17-29 Акта відповідач навів інформацію про придбання позивачем у 2017 році: запчастин, оливи трансмісійної, оливи гідравлічної, страховки цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, металопрокату, інформаційних послуг, щебню на загальну суму 644 473,10 грн.

На думку відповідача, позивач не мав права включати вказану суму до витрат, оскільки це не відповідає підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПКУ.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177.2 ПКУ об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно підпунктами 177.4.1-177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПКУ до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: - витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; - витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); - суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; - інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Законом України від 21.12.2016 №1797-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" (із змінами та доповненнями) пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України доповнено зокрема підпунктами 177.4.5 та 177.4.6.

Так, відповідно до підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті ПКУ не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

При цьому, підпунктом 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПКУ до основних засобів подвійного призначення віднесено: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Отже, враховуючи викладене, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування не має права включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням його господарської діяльності, зазначені витрати на утримання вантажних автомобілів, зокрема витрати на технічне обслуговування і ремонт.

Наведене у сукупності свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про протиправність віднесення відповідачем витрат на утримання вантажних автомобілів.

За таких обставин ФОП ОСОБА_2 до оподаткованого доходу у 2017 році не включив суму 644473, 10 грн, чим порушив п.п.177.4.5 п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

Апеляційний суд враховує, що висновок щодо завищення позивачем витрат за 2017 рік вплинув на виникнення у позивача недоїмки з ЄСВ у сумі 75 174 грн, на застосування штрафних санкції з ЄСВ у сумі 15034,8 грн, на збільшення суми грошового зобов`язання з ПДФО на 145 006,45 грн, з яких 116 005,16 грн - податкове зобов`язання, 29001,29 грн - штраф, на збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 12083,87 грн, з яких 9667,1 грн - податкове зобов`язання, 2 416,77 грн - штраф.

Щодо заниження позивачем суми загального доходу за 2015 рік на суму 15 833, 34 грн, апеляційний суд зазначає наступне.

Сума загального оподаткованого доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 рік відображена в податковій декларації про майновий стан і доходи, яка надана до контролюючого органу за № від 28.01.2016 року та додатку до декларації (Ф2), складає 1022993,82 грн.

За результатами документальної перевірки встановлено розбіжність в сумі загального оподаткованого доходу на 15833, 34 грн (без ПДВ):

- 15833,34 грн від ПП «Геліос-Транс» за транспортні послуги згідно рахунку на оплату № 3 від 03.04.2015 року, платіжне доручення №2065 від 20.04.2015 року.

Перевіркою встановлено порушення п. 2 ч. 2 ст. 6 п. 2 ч. 1 ст. 7 ч. 8 ст. 9 Закону України №2464-VІ від 08 липня 2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: ФОП ОСОБА_1 порушив порядок нарахування, обчислення та строки сплати єдиного внеску із чистого оподаткованого доходу, одержаного від здійснення підприємницької діяльності за 2015 рік, чим занизив єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 5 494 грн.

Цей висновок вплинув на виникнення недоїмки з єдиного соціального внеску в сумі 5 494, 17 грн ( вимога) а також на застосування штрафних санкції з єдиного соціального внеску в сумі 2 197,67 грн.

Також апеляційний суд не погоджується з висновком окружного суду в частині правомірного включення позивачем до валових витрат 2016 року військового збору у сумі 850 грн з огляду на наступне.

Платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПКУ, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (п.п. 1.1 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ). Ставка збору складає 1,5 %. об`єкта оподаткування, визначеного п.п 1.2 п. 16 прим.1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ (п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ). При цьому, п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ встановлено, що об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 ПКУ, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПКУ загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із ст. 177 ПКУ.

Об`єктом оподаткування фізичної особи - підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п. 177.2 ст. 177 ПКУ).

Пунктом 177.4 ст. 177 ПКУ визначено перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, зокрема суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно).

Таким чином, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування не має право включати до складу своїх витрат суму сплаченого військового збору в розмірі 1,5 % чистого оподатковуваного доходу, а тому висновок податкового органу про завищення позивачем у 2016 році валових витрат на 850 грн є правомірним.

Враховуючи те, що під час розгляду справи матеріалами справи спростовано доводи позивача щодо неправильності висновків акту перевірки № 30/14-29-13-06/ НОМЕР_1 від 14.01.2019 року, колегія суду дійшла висновку про правомірність прийнятих на його підставі рішень контролюючого органу.

Крім того, суд відзначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображенням принципу, пов`язаного з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що за результатами апеляційного перегляду даної справи постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року - скасувати та прийняти нове рішення суду.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.03.2020 року.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: Т.М. Танасогло

Суддя: О.В. Єщенко