Справа № 320/4771/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4771/19 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення перерахунку пенсії, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2012 по справі № 2-а-51078/11; зобов`язання відповідача на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2012 по справі № 2-а-51078/11 провести перерахунок пенсії з 06.10.2010 та виплатити доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати з урахуванням проведених виплат; стягнення на користь позивача недоотриманих виплат до пенсії за період 01.09.2011 по 31.08.2019 у сумі 254272,00 грн. шляхом їх перерахунку на картку Приват Банку.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що спірні правовідносини виникли з приводу виплати пенсії, яка за своєю правовою природою не є одноразовою виплатою, а носить щомісячний та регулярний характер. Вказані виплати, нараховані згідно з законодавством, діючого на час подачі позову та передбачені судовим рішенням, були припинені. Тому, висновки суду щодо виконання органом Пенсійного фонду постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2012 у справі № 2а-51078/11 у повному обсязі апелянт вважає помилковими і такими, що не відповідають обставинам справи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ним проведено нарахування та виплату з 2011 року позивачу пенсії на підставі виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, за виключенням доплати за період з 21.06.2011 по 31.08.2011, яка підлягає виплаті позивачу в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440. Також, у відзиві наголошено на пропуск позивачем встановленого КАС України шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Клопотань про розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участю сторін до суду не надходило.

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу розглянуто в порядку письмового провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та вкладкою до нього від 13.02.2008 № НОМЕР_2 (а.с. 29).

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 05.05.2011 у справі № 2а-51078/11 задоволено позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква та постановлено: визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та доплати до пенсії згідно ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква провести нарахування та виплату ОСОБА_1 доплату до пенсії згідно з ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законами «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, щомісячно з 06.10.2010, з врахуванням виплачених сум; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква провести перерахунок пенсії та виплату доплати до пенсії ОСОБА_1 згідно з ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, з 06.10.2010, з врахуванням виплачених сум; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква провести перерахунок пенсії та виплату доплати до пенсії ОСОБА_1 згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі не нижче 6-ти мінімальних пенсій за віком, з 06.10.2010, з врахуванням виплачених сум.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2012 скасовано постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 05.05.2011 у справі № 2а-51078/11 та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква задоволено частково, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області здійснити з 06.10.2010 перерахунок та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком та доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до ст.ст. 39, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведених виплат.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою від 10.07.2019, в якій просив здійснити з 06.10.2010 перерахунок та виплатити додаткову пенсію в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком та доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до ст.ст. 39, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції закону на час прийняття судового рішення), з урахуванням проведених виплат (а.с.12).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 02.08.2019 № 200/П-01 позивачу повідомлено про проведення нарахування та виплату йому у 2011 році пенсії на підставі виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, за виключенням доплати за період з 21.06.2011 по 31.08.2011, яку нараховано та передано на погашення в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 (а.с.14).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку пенсії відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2012 у справі № 2а-51078/11, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що починаючи з липня 2011 року норми і положення, зокрема, ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу відповідного бюджету. Виключення становить період з 01.01.2014 по 02.08.2014, коли виплата пенсій громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи мала здійснюватись відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону № 796-XII. Факт виконання органами Пенсійного фонду постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2012 у справі № 2а-51078/11 у повному обсязі підтверджується наявною у матеріалах справи копією пенсійної справи позивача. Враховуючи межі заявлених позивачем позовних вимог, суд першої інстанції вважав необґрунтованими доводи позивача щодо наявності підстав для перерахунку з 06.10.2010 пенсії та стягнення недоплаченої пенсії відповідно до зазначеного судового рішення за період з 01.09.2011 по 31.08.2019.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України», Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами 2, 4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містить КАС України, зокрема, нормами ст.370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, вирішення спору в судовому порядку завершується винесенням судового рішення у справі, яке після набрання ним законної сили є обов`язковим для учасників справи та в подальшому має бути виконано стороною у справі самостійно, або у примусовому порядку, визначеному нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів зазначає, що визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульовано ст.383 КАС України.

Так, відповідно до ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст. 249 цього Кодексу.

Отже, нормами процесуального законодавство передбачено можливість впливу на відповідача - суб`єкта владних повноважень, у випадку наявності бездіяльності щодо виконання судового рішення, яке набрало законної сили, шляхом визнання такої бездіяльності протиправною та постановлення окремої ухвали, передбаченої ст.249 КАС України, в порядку, визначеному ст.383 КАС України, на підставі відповідної заяви особи-позивача.

В той же час, порядок розгляду заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду є відмінним від розгляду позовного провадження та нормами процесуального законодавства не передбачено можливості в порядку позовного провадження визнавати протиправною бездіяльність суб`єктів владних повноважень щодо не виконання рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки в даному випадку законодавством передбачено юридичну відповідальність.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються саме неправомірних, на думку позивача, дій (бездіяльності) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області при виконанні судового рішення, яке набрало законної сили, а саме: постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2012, якою зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області здійснити з 06.10.2010 перерахунок та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком та доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до ст.ст. 39, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведених виплат, і позивач, звертаючись з даним позовом, фактично просить повторно зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії з 06.10.2010 та виплатити доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати з урахуванням проведених виплат та стягнення на користь позивача недоотримані виплати до пенсії за період 01.09.2011 по 31.08.2019 у сумі 254272,00 грн. шляхом її перерахунку на картку Приват Банку, що вже було предметом розгляду у справі № 2а-51078/11, колегія суддів доходить висновку, що звертаючись із даним позовом, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного, на його думку, права, та відповідні правовідносини мають бути досліджені судом в порядку, передбаченому ст.383 КАС України, а тому в позовних вимогах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області слід відмовити.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, з наявної у матеріалах справи копії пенсійної справи позивача вбачається, що на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2011 № 26998233 відповідним розпорядженням Управління ПФУ у м. Біла Церква від 22.06.2011 № 198680 проведено перерахунок позивачу з 06.10.2010 пенсії (а.с. 57-58).

Довідкою Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 28.11.2019 підтверджується нарахування та виплата позивачу перерахованих сум пенсії та доплати до пенсії. (а.с. 63-65).

Управлінням ПФУ у м. Біла Церква в липні 2016 року складено довідку № 11636/03 (а.с. 62) про нарахування позивачу 9886,80 грн. на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду №2а-51078 від 05.05.2011.

Відповідно до повідомлення Головного територіального управління юстиції у Київській області про внесення рішень до Реєстру Рішень, виконання яких гарантується державою від 16.05.2016 №2967-2-25/2, рішення Білоцерківського міськрайонного суду № 2а-51078 від 05.05.2011 прийнято для обліку з метою його виконання відповідно до «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 (а.с. 60)

Відповідачем повторно направлено довідку від 31.07.2016 № 276/104-02/9 про здійснення нарахувань на виконання рішення суду (а.с. 61).

Отже, за висновком суду, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено виконання органами Пенсійного фонду постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2012 у справі № 2а-51078/11 у повному обсязі.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що позивачем було помилково обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, свобод та інтересів щодо визнання неправомірними дій відповідача вчинених на виконання судового рішення у справі № 2а-51078/11, яке набрало законної сили та зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають, а відповідні правовідносини підлягають вирішенню в порядку, передбаченому ст.383 КАС України, а не в порядку загального позовного провадження.

В той же час, відмовляючи в задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року, суд першої інстанції фактично здійснив перегляд судового рішення у справі № 2а-51078/11, а саме постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2012 року, що є неприпустимим.

В той же час, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки предметом позову в рамках даної справи являється бездіяльність відповідача, яка має триваючий характер і виражається у не проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , всупереч судовому рішенню, що набрало законної сили.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до помилкових висновків щодо мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , що свідчить про наявність підстав для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року, зазначивши, що підставами для відмови у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії є доводи, викладені у даній постанові.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 10 березня 2020 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма