Справа № 750/1144/20
Суддя: Требух Н. В.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/1144/20
Провадження № 2-а/750/39/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі

Головуючого судді Требух Н.В.

З секретарем судового засідання Будаш М.В.

Справа №750/1144/20

Позивач ОСОБА_1

Відповідач адміністративна комісія при виконкомі Деснянської районної у м. Чернігові ради

Про скасування постанови про накладення адміністративного

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м.Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови №3-3 від 28.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення

за участі представника відповідача

ВСТАНОВИВ:

07.01.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до адміністративної комісії при виконкомі Деснянської районної у місті Чернігові ради, в якому просить скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті № 3-3 від 28.01.2020 року про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що 16.01.2020 року відносно неї був складений протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що остання, перебуваючи на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 здійснила продаж тютюнових виробів неповнолітньому ОСОБА_2 , чим порушила правила торгівлі та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.156 КУпАП.

28.01.2020 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Деснянської районної у місті Чернігові ради було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення 16.01.2020 року. Постановою адміністративної комісії ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, накладено на позивача штраф у розмірі 1700,00 грн..

Позивач вважає, що до адміністративної відповідальності її притягнуто незаконно, внаслідок провокаційних дій працівників поліції, а тому просить скасувати постанову про накладення на неї штрафу та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.02.2020 року відкрито провадження у справі.

14.02.2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач проти адміністративного позову заперечує, вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки в справі наявні належні докази, що підтверджують вину позивача та законність притягнення її до адміністративної відповідальності, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач, його представник в судовому засіданні позов підтримали і просили задовольнити. 09.03.2020 року представником позивача після початку розгляду справи по суті, було подано клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 . Разом з тим, жодних доказів а також обґрунтування поважності пропущення строку звернення до суду з клопотанням про виклик свідка представником позивача не надано. Відповідно до ст.92 КАС України заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі. З заявою про поновлення пропущеного процесуального строку позивач та його представник не звертались. Також представником позивача надано клопотання про витребування матеріалів адміністративної справи щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_2 , в задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено в зв`язку з тим, що притягнення до відповідальності ОСОБА_2 не стосується суті вказаного спору. Також відмовлено і в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, жодних доказів на поважність причин неявки ані представник позивача, ані сам позивач не надали.

Представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наданий відзив, матеріали справи, надані відповідачем матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень збоку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілях для яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Приписами статті 15-3 вищевказаного Закону встановлені обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, а саме: заборонено здійснювати продаж алкогольних напоїв і тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 156 КУпАП, порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що продавець при реалізації тютюнових виробів зобов`язаний вжити передбачені законодавством заходи, спрямовані на недопущення продажу таких тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти річного віку, а в разі вчинення таких дій несе адміністративну відповідальність, визначену законом.

Суд зазначає, що заборона продажу тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років та наділення продавця правом отримувати у покупця документи, які підтверджують його вік, спонукає дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію, а відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж, у зв`язку з цим, забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності.

За приписами статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Механізм застосування фінансових санкцій визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (далі - Порядок № 790), відповідно до пункту 5 якого, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до статті 218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.

Адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 92, статтею 99 (коли правопорушення вчинено громадянином), статтями 103-1, 103-2, 104, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 141, 142, 150-152, статтями, 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, частиною першою статті 182, статтями 183, 186, 212-1 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що Адміністративною комісією розглянуто справу про адміністративне правопорушення в межах повноважень, визначених статтею 218 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення та отримані пояснення складені з дотриманням вимог чинного законодавства, про день, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач повідомлялася.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

За змістом статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 статті 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина 2 статті 33 КУпАП).

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Постановою адміністративної комісії при виконкомі Деснянської районної у місті Чернігові ради № 3-3 від 28.01.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, та застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 гривень. Зі змісту згаданої постанови вбачається, що 16.01.2020 року о 12 год. 07 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , продала пачку цигарок «LM Loft» неповнолітньому ОСОБА_2 , чим порушила правила торгівлі та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, фіскальним чеком, поясненнями ОСОБА_1 від 16.01.2020 року, що викладені на окремому аркуші, з яких вбачається, що дійсно відбувся продаж тютюнових виробів; особа, якій було продано цигарки пред`явила паспорт, в якому зазначено рік народження «2002 рік», а на дату та місяць народження вона ( ОСОБА_1 ) не звернула уваги, позивачем особисто зазначено в поясненнях «З моїх слів записано вірно і мною прочитано. ОСОБА_1 (підпис)». Доказів примушування до підписання пояснень з боку працівників поліції позивачем не надано, навпаки, позивачу надався час ознайомитись з поясненнями. Факт продажу тютюнових виробів підтверджено і поясненнями ОСОБА_2 . З матеріалів відеозапису з камер спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які були досліджені адміністративної комісією при розгляді справи про адміністративне правопорушення, також вбачається факт продажу тютюнових виробів і відсутність метушні в магазині, на яку посилається позивач.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на «провокацію» з боку працівників поліції, посилаючись на те, що вони дуже швидко відреагували, і один з працівників поліції сказав. що надав свій паспорт неповнолітньому для купівлі цигарок. Вказані посилання позивача під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

За прийнятою практикою ЄСПЛ визнає, що якщо поліція «приєдналася» до злочинної діяльності, а не ініціювала її, то дії поліції, таким чином, можна охарактеризувати як таємну роботу, але не як провокацію, яка порушувала б п.1 ст.6 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Така модель боротьби була законно прийнята і застосована. (Рішення у справі «Мілінііне проти Литви»).

Тому, враховуючи той факт, що в даному випадку судом не встановлено факту ініціювання працівниками поліції купівлі неповнолітнім тютюнового виробу, де здійснює продаж позивач, а навпаки, встановлено факт належного виконання працівниками поліції своїх безпосередніх функцій, то суд вважає, що в даному випадку порушення п.1 ст.6 Конвенції відсутні. Доказів умисної протиправності дій з боку працівників поліції позивачем не надано, а судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваної постанови, оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення є доведеним та підтверджений належними доказами.

Керуючись ст. 8, 19, 62, 64, 68 Конституції України, ст. 2, 5, 6, 7, 19, 132, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Деснянської районної у місті Чернігові ради ( місто Чернігів проспект Перемоги 141 код 04061949) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В.Требух