Справа № 620/3740/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3740/19 Суддя першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку письмового провадження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року Головне управління ДПС у Чернігівській області (далі - Позивач, ГУ ДПС у Чернігівській області) звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу на загальну суму 25 000,00 грн. з транспортного податку з фізичних осіб.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення, яке було підставою для нарахування податкових зобов`язань, а також податкова вимога були отримані ОСОБА_1 у розумінні Податкового кодексу України та в установленому порядку не оскаржені, а відтак наявні підстави для стягнення податкового боргу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та закрити провадження у справі. Свою позицію обґрунтовує тим, що останнім було сплачено узгоджену з контролюючим органом суму транспортного податку з фізичних осіб за період володіння транспортним засобом в сумі 6 250,00 грн., а відсутність податкової заборгованості підтверджується Прилуцьким управлінням ГУ ДФС у Чернігівській області.

Після усунення визначених в ухвалі від 04.02.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.03.2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Чернігівській області просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. свою позицію обґрунтовує тим, що за ОСОБА_1 обліковується податкових борг з транспортного податку в сумі 25 000,00 грн. у зв`язку з несплатою зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням від 31.12.2018 року №01-2507, а всі необхідні для стягнення такого боргу дії виконані контролюючим органом.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

При ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення до суду у Відповідача існувала несплачена податкова заборгованість зі сплати транспортного податку з фізичних осіб на суму 25 000,00 грн. за 2018 рік, яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 31.12.2018 року №0-2507 (а.с. 9), яке не було отримано Відповідачем у зв`язку з тим, що згідно відомостей відділення поштового зв`язку останній за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає (а.с. 9).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС у Чернігівській області було направлено на адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 , податкову вимогу форми «Ф» від 13.06.2019 року №136114-52 (а.с. 11), яке не було отримано Відповідачем у зв`язку з тим, що згідно відомостей відділення поштового зв`язку останній за даною адресою не проживає (а.с. 11).

Відтак, на переконання Київського окружного адміністративного суду, з огляду на те, що податкове повідомлення-рішення було отримано ОСОБА_1 та в установленому законом порядку не оскаржене, а процедура звернення до суду із позовом про стягнення податкової заборгованості була дотримана, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

На думку судової колегії, такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. п. 95.1 - 95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Приписи абз. 1 п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України визначають, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до абзаців 2-4 п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Крім того, згідно абз. 3 п. 7 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 року № 610, податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.

Водночас, судом першої інстанції не було враховано, що податкове повідомлення-рішення від 31.12.2018 року №0-2507 було направлено на адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 9). Хоча податкову вимогу форми «Ф» від 13.06.2019 року №136114-52 направлено ГУ ДПС у Чернігівській області на вірну адресу АДРЕСА_3 (а.с. 11).

Судовою колегією враховується, що згідно даних Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 17.07.2019 року (а.с. 12) ОСОБА_1 з 13.05.1999 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відтак, податкове повідомлення-рішення від 31.12.2018 року №0-2507 в силу приписів п. 58.3 ст. 58 ПК України вважається таким, що не вручено платнику податків через помилку, допущену контролюючим органом.

Крім того, виходячи зі змісту п. 59.3 ст. 59 ПК України, а також з огляду на встановлені вище обставини у Позивача не виникло правових підстав для направлення на адресу Відповідача податкової вимоги форми «Ф» від 13.06.2019 року №136114-52 (а.с. 11), оскільки у зв`язку з неврученням через помилку контролюючого органу податкового повідомлення-рішення граничний термін сплати податкового зобов`язання з транспортного податку за 2018 рік станом на 13.06.2019 року не настав.

Отже, у ГУ ДПС у Чернігівській області не виникло права на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу, оскільки не дотримано обов`язкової передбаченої п. 95.2 ст. 95 ПК України передумови стягнення податкового боргу як вчинення відповідних дій не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги, яка, у свою чергу, повинна бути направлена не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п. 59.3 ст. 59 ПК України).

Неврахування судом першої інстанції передчасності звернення ГУ ДПС у Чернігівській області із вказаним позовом з підстав недотримання Позивачем вимог ст. ст. 58, 59 ПК України зумовило ухвалення помилкового рішення про обґрунтованість позовних вимог.

Разом з тим, посилання Апелянта на відсутність підстав для сплати останнім транспортного податку з огляду на приписи пп. 267.6.6 п. 267.6 ст. 267 ПК України, оскільки придбаний 23.05.2017 року автомобіль було відчужено за договором купівлі-продажу 03.08.2017 року, судовою колегією оцінюється критично, адже, по-перше, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.08.2018 року у справі № 826/14195/16, питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом позову про стягнення податкового боргу, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у відповідній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз, по-друге, спірні правовідносини стосуються справляння транспортного податку з фізичних осіб за 2018 рік, а тому часткова сплата ОСОБА_1 транспортного податку за 2017 рік не має відношення до предмету даного спору.

Щодо вимоги Апелянта про закриття провадження у справі у зв`язку з примиренням сторін судова колегія вважає за необхідне зазначити, що підстав для закриття провадження у справі з підстав примирення сторін немає, оскільки, як було встановлено вище, ГУ ДПС у Чернігівській області повністю заперечує викладені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи.

При цьому судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище передчасність звернення ГУ ДПС у Чернігівській області до суду із вказаним позовом, судова колегія приходить до висновку про помилковість твердження Чернігівського окружного адміністративного про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені Відповідачем витрати за подання апеляційної скарги, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2 881,50 грн., підлягають присудженню останньому за рахунок бюджетних асигнувань Позивача.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Головного управління ДПС у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 11, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) гривня 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 11» березня 2020 року.