Справа № 300/1266/19
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1266/19 пров. № А/857/1582/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Гуляка В.В.,

секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Микитюк Р.В.), ухвалене в порядку письмового провадження в м.Івано-Франківську 08 січня 2020 року у справі №300/1266/19 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

В С Т А Н О В И В:

13.06.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Івано-Франківської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 позов задоволено.

06.09.2019 представником ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 442,43 грн., витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., витрат на переклад 1 500 грн. та витрат на послуги нотаріуса в розмірі 900 грн.

Додатковим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року заяву про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково: стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із залученням перекладача, в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. В ухваленні додаткового рішення в частині стягнення судового збору відмовлено.

Задовольняючи частково заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн., які сплачені представнику позивача після ухвалення судом рішення у дані справі не є витратами пов`язаними з безпосереднім розглядом у суді даної адміністративної справи чи представництвом інтересів позивача у суді, оскільки згідно наданої квитанції кошти сплачені позивачем 07.11.2019, тобто вже після ухвалення рішення від 08.08.2019, а подана квитанція не є допустимим доказом понесення відповідних витрат. Суд першої інстанції зазначив, що представником позивача подано суду квитанцію до прибуткового касового ордеру від 21.03.2019 про оплату позивачем послуг перекладача на суму 1 500 грн. Також, суд першої інстанції вказав, що оскільки судом під час ухвалення рішення вирішено питання про судові витрати в частині стягнення судового збору, правових підстав для ухвалення додаткового судового рішення в цій частині немає.

Не погоджуючись з додатковим рішенням, Галицька митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, просить скасувати додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року в частині задоволення заяви та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що витрати позивача на переклад документів без залучення перекладача судом не можуть вважатися витратами, пов`язаними з розглядом справи, а тому не підлягають розподілу. Скаржник вказує, що квитанцією до прибуткового касового ордера від 21.03.2019 підтверджується факт оплати за здійснення перекладу документів, а не залучення перекладача. Крім того, зазначає, що з такої квитанції взагалі не можливо встановити чи стосується така цієї справи.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Зазначив, що переклад документів необхідний для швидкого та об`єктивного розгляду справи, а також безпосередньо пов`язаний з підготовкою справи до розгляду.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, здійснено заміну відповідача - Івано-Франківської митниці ДФС правонаступником - Галицькою митницею Держмитслужби.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України та статті 230 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що додаткове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 задоволено позов ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 : визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206020/2019/00434 від 18.03.2019; визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів за №UA206020/2019/000401/2 від 18.03.2019; стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1536,80 грн.

Вказане рішення набрало законної сили.

06.09.2019 представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Вказаний перелік правових підстав, за наявності яких суд може постановити додаткове рішення є вичерпним.

Таким чином, додатковим судовим рішенням є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази. Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання, або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі, та є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5 статті 252 КАС України).

Частиною 1 статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Встановлення законом вичерпного переліку судових витрат означає, що на присудження судом саме цих витрат у разі настання відповідних обставин (задоволення позову, залишення його без розгляду, чи закриття провадження у справі), а не будь-яких інших може розраховувати особа, що звернулася до суду з позовом.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Статтею 137 КАС України встановлено, що перекладач отримує винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до його службових обов`язків. Розмір витрат на залучення перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з статтею 71 КАС України перекладач допускається ухвалою суду за клопотанням учасника справи або призначається з ініціативи суду. Перекладач зобов`язаний з`являтися до суду за його викликом, здійснювати повний і правильний переклад, посвідчувати правильність перекладу своїм підписом на процесуальних документах, що вручаються сторонам у перекладі на їх рідну мову або мову, якою вони володіють.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що відшкодуванню підлягають витрати на оплату робіт (послуг) перекладача, залученого до участі в адміністративному судочинстві ухвалою суду на підставі клопотання учасників справи або з ініціативи суду.

До матеріалів справи долучено квитанцію до прибуткового касового ордера від 21.03.2019 згідно з якою від ОСОБА_3 прийнято 1500 грн. за переклад документів Кузнецовим А.О.

До матеріалів справи долучено нотаріально завірені копії перекладених документів від 21.03.2019, тобто переклад здійснено до звернення позивача із позовом до суду. В ході судового розгляду цієї справи питання щодо залучення перекладача судом не вирішувалося. Послуг, пов`язаних з розглядом справи, перекладач позивачу не надавав.

Таким чином, понесені позивачем витрати на переклад документів без залучення перекладача судом не можуть вважатися витратами, пов`язаними з розглядом справи, а тому такі не підлягають розподілу.

Таким чином, суд першої інстанції у додатковому рішенні дійшов помилкового висновку щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із залученням перекладача, в розмірі 1 500 грн.

Оскільки учасники справи не оскаржують додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви, то така відмова відповідно до статті 308 КАС України не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, враховуючи положення статей 317 КАС України суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення порушив норми процесуального права, що має наслідком скасування додаткового рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Керуючись статтями 230, 241, 252, 308, 310, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби задовольнити.

Додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року у справі №300/1266/19 в частині задоволення заяви скасувати та в цій частині в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача - відмовити.

В решті додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
В. В. Гуляк
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 11.03.2020 згідно з ч.3 ст.321 КАС України