Справа № 460/3575/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2020-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 березня 2020 року м. Рівне №460/3575/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді адміністративна справа № 460/3575/19 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне (далі - відповідач, КЕВ м. Рівне) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено повністю, а саме: визнано протиправною бездіяльність КЕВ м. Рівне щодо надання відповіді на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 30 жовтня 2019 року в строк, визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI; зобов`язано КЕВ м. Рівне надати (надіслати) ОСОБА_1 листи від 6 листопада 2019 року № 2396 та від 18 листопада 2019 року № 2462 разом з доданими до них документами в порядку встановленому чинним законодавством.

14 лютого 2020 року вказане вище рішення суду набрало законної сили. Згідно з відомостями автоматизованої системи документообігу суду касаційне провадження в адміністративній справі № 460/3575/19 відкрито не було.

19 лютого 2020 року позивачу виданий виконавчий лист по даній справі.

24 лютого 2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на підставі виконавчого листа, виданого судом 19 лютого 2020 року, відкрите виконавче провадження № 61358411 з метою примусового виконання рішення суду від 14 січня 2020 року в справі № 460/3575/19.

25 лютого 2020 року позивач звернувся до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій просить: 1) визнати протиправними дії КЕВ м. Рівне щодо неповного виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року в справі № 460/3575/19; 2) з приводу допущених КЕВ м. Рівне порушень чинного законодавства постановити окрему ухвалу та направити її до КЕВ м. Рівне, для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню порядку встановленому чинним законодавством. Вказану заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що на виконання рішення суду в справі № 460/3575/19 КЕВ м. Рівне надіслав йому лист від 17 лютого 2020 року за № 362, до якого долучив листи від 6 листопада 2019 року № 2396 та від 18 листопада 2019 року № 2462 разом з доданими до них документами. Проте, позивач звертає увагу на те, що в надісланих йому додатках до листів від 6 листопада 2019 року № 2396 та від 18 листопада 2019 року № 2462 не міститься запитувана ним інформація в повному обсязі, позаяк, у них була знеособлена інформація про осіб, яким пропонувались до надання квартири шляхом виключення з числа службового житла Міністерства оборони України. Вказане, на переконання позивача, суперечить положенням законів України «Про інформацію», «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації» та резолютивної частини рішення суду в справі № 460/3575/19, за змістом якої КЕВ м. Рівне було зобов`язано надати ОСОБА_1 листи від 6 листопада 2019 року № 2396 та від 18 листопада 2019 року № 2462 разом з доданими до них документами в порядку встановленому чинним законодавством.

5 березня 2020 року КЕВ м. Рівне подав до суду письмові пояснення на заяву ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій відповідача вчинених на виконання рішення суду в справі № 460/3575/19. Так, КЕВ м. Рівне звертає увагу на те, що за наслідками розгляду адміністративної справи № 460/3575/19 суд дійшов висновку про порушення строку надання відповідей на запит позивача. При цьому, інших порушень з боку відповідача, в тому числі надання запитуваної інформації в неповному обсязі, судом встановлено не було, у зв`язку з чим суд зобов`язав КЕВ м. Рівне виключно направити ОСОБА_1 листи від 6 листопада 2019 року № 2396 та від 18 листопада 2019 року № 2462 разом з доданими до них документами в порядку встановленому чинним законодавством. 17 лютого 2020 року КЕВ м. Рівне направив Масюку П.М. лист за № 362, до якого долучив листи від 6 листопада 2019 року № 2396 та від 18 листопада 2019 року № 2462 разом з доданими до них документами, що не заперечується позивачем. Таким чином, відповідач стверджує, що рішення суду в справі № 460/3575/19 виконане ним добровільно в повному обсязі, а відтак підстави для визнання протиправними дій, вчинених ним на виконання вказаного судового рішення, відсутні.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

Розглянувши заяву позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доцільність її розгляду в порядку письмового провадження.

Вирішуючи вказану заяву, суд виходить з такого.

Доводи позивача щодо допущення відповідачем протиправних дій при виконанні рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року в справі № 460/3575/19, як слідує зі змісту поданої ним заяви, фактично зводяться до того, що у доданих до листів від 6 листопада 2019 року № 2396 та від 18 листопада 2019 року № 2462 протоколах засідань комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України та списках квартир, що пропонуються для виключення з числа службового житла Міністерства оборони України та надання військовослужбовцям Рівненського гарнізону для постійного проживання, КЕВ м. Рівне була знеособлена інформація про осіб, яким пропонувалося надати квартири для постійного проживання, що, на переконання ОСОБА_1 , суперечить положенням законів України «Про інформацію», «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації», а також змісту резолютивної частини рішення суду в справі № 460/3575/19.

Такі доводи позивача суд вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

В ході розгляду справи № 460/3575/19 суд встановив, що 6 листопада 2019 року відповідач підготував лист за № 2396, а 18 листопада 2019 року - лист за № 2462, які по своїй суті є відповідями на запит позивача від 30 жовтня 2019 року. При цьому, на підставі аналізу змісту вказаних листів та доданих до них документів суд дійшов висновку про те, що запитувана позивачем інформація надається в повному обсязі, що підтверджується мотивувальною частиною рішення суду від 14 січня 2020 року.

Разом з тим, в ході судового розгляду КЕВ м. Рівне належними та достатніми доказами не підтвердив направлення (вручення) ОСОБА_1 відповідей на запит від 30 жовтня 2019 року в строк, визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Тому, за наслідками розгляду справи № 460/3575/19 суд ухвалив рішення про визнання протиправною бездіяльності КЕВ м. Рівне щодо надання відповіді на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 30 жовтня 2019 року в строк, визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації", а також зобов`язання КЕВ м. Рівне надати (надіслати) ОСОБА_1 листи від 6 листопада 2019 року № 2396 та від 18 листопада 2019 року № 2462 разом з доданими до них документами в порядку встановленому чинним законодавством.

Тобто, резолютивна частина рішення суду від 14 січня 2020 року в справі № 460/3575/19 містить положення про зобов`язання КЕВ м. Рівне надати (надіслати) ОСОБА_1 відповіді на його запит від 30 жовтня 2019 року, які вже були виготовленні на час судового розгляду, а саме: листи від 6 листопада 2019 року № 2396 та від 18 листопада 2019 року № 2462 разом з доданими до них документами.

При цьому, резолютивна частина вказаного рішення суду не встановлює жодного обов`язку для КЕВ м. Рівне щодо підготовки та направлення (вручення) позивачу інших листів та/або додатків до них.

Судом встановлено, що 17 лютого 2020 року згідно з супровідним листом за № 362 КЕВ м. Рівне направив ОСОБА_1 листи від 6 листопада 2019 року № 2396 та від 18 листопада 2019 року № 2462 разом з доданими до них документами.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що отримані позивачем листи від 6 листопада 2019 року № 2396, від 18 листопада 2019 року № 2462 та додані до них протоколи засідань комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, а також списки квартир, що пропонуються для виключення з числа службового житла Міністерства оборони України та надання військовослужбовцям Рівненського гарнізону для постійного проживання, за своїм змістом є тотожними тим, що досліджувалися судом в ході розгляду адміністративної справи № 460/3575/19.

Водночас, суд зауважує, що частинами першою та другою статті 32 Конституції України встановлено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Статтею 7 вказаного Закону визначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частинами першою та другою статті 11 "Про інформацію" встановлено, що інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

У рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року в справі № 2-рп/2012 за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України" зазначено, що в аспекті конституційного подання положення частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України слід розуміти так:

- інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною;

- збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.".

В пункті 3.2 вказаного вище рішення Конституційного Суду України зазначено, що інформацією про фізичну особу є відомості чи сукупність відомостей про таку особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (частина перша статті 11 Закону N 2657).

За порядком доступу інформація поділяється на відкриту та з обмеженим доступом (частина перша статті 20 Закону N 2657).

Відкритою є будь-яка інформація, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (частина друга статті 20 Закону N 2657). Зокрема, відкритою є публічна інформація, крім випадків, встановлених законом, яка відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом (частина перша статті 1 Закону N 2939).

Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частини перша, друга статті 21 Закону N 2657).

До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження (частина друга статті 11 Закону N 2657). Конституційний Суд України в абзаці першому пункту 1 резолютивної частини Рішення від 30 жовтня 1997 року N 5-зп відніс до конфіденційної інформації про фізичну особу, крім вказаної, ще й відомості про її майновий стан та інші персональні дані.

Таким чином, Конституційний Суд України вважає, що перелік даних про особу, які визнаються як конфіденційна інформація, не є вичерпним.

Тому, враховуючи наведену позицію Конституційного Суду України, суд вважає, що інформація про прізвище, ім`я, по батькові військовослужбовців та членів їх сімей, яка міститься в запитуваних ОСОБА_1 протоколах засідань комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України та списках квартир, що пропонуються для виключення з числа службового житла Міністерства оборони України та надання військовослужбовцям Рівненського гарнізону для постійного проживання, є конфіденційною інформацією та може бути надана виключно за наявності згоди відповідних осіб.

Листом від 6 листопада 2019 року за № 2396 КЕВ м. Рівне повідомив позивачу, що, зокрема, зазначені у списках та протоколах громадяни України не надавали згоди на поширення своїх персональних даних, а тому інформація про їх прізвище, ім`я та по батькові була знеособлена.

Таким чином, суд констатує, що доводи та аргументи ОСОБА_1 з приводу порушення його прав та законних інтересів КЕВ м. Рівне при виконанні рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року в справі № 460/3575/19 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що відповідач добровільно та в повному обсязі виконав відповідне судове рішення.

За наведених вище обставин, суд, на підставі частини шостої статті 383 КАС України, дійшов висновку, що заяву позивача про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду в даній справі, належить залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 383 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених Квартирно-експлуатаційним відділом м. Рівне на виконання рішення суду в адміністративній справі № 460/3575/19, - залишити без задоволення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Комшелюк Т.О.