Справа № 200/14612/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 р. Справа№200/14612/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 42 від 21 серпня 2019 року про відмову у призначені пенсії позивачу за віком згідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 4 липня 2019 року № 3710 про призначення пенсії за віком згідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до пільгового стажу позивача за Списком № 1 наступних періодів його роботи: з 16 лютого 1990 року по 20 липня 1994 року, з 20 січня 1998 року по 3 квітня 2001 року, з 16 лютого 2003 року по 31 травня 2003 року, наявні у довідках № 92 від 25 квітня 2018 року, № 05/612 від 6 травня 2019 року, № 302 від 6 травня 2019 року.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані наступним.

Позивач, маючи достатньо трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", звернувся за призначенням пенсії до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України; до заяви про призначення пенсії додав необхідні документи про підтвердження роботи (стажу).

Рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 42 від 21 серпня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пільгової пенсії у зв`язку із не зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи позивача: з 16 лютого 1990 року по 20 липня 1994 року на посаді учень прохідника з повним робочим днем у шахті; прохідник 4 розряду з повним робочим днем у шахті; прохідник 5 розряду з повним робочим днем у шахті, з 20 січня 1998 року по 03 квітня 2001 року на посаді прохідник 4 розряду з повним робочим днем під землею, з 16 лютого 2003 року по 31 травня 2003 року на посаді прохідник 4 розряду з повним робочим днем під землею.

Позивач вважає рішення відповідача протиправним, оскільки ним було надано достатню кількість необхідних документів, які підтверджують наявність в нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а неможливість здійснити перевірку достовірності відомостей, відображених у наданих позивачем довідках, не може бути підставою для відмови зарахувати вказаний у довідках та трудовій книжки стаж до страхового стажу, який дає право на отримання пенсії на пільгових умовах. Зазначає, що на час звернення із заявою про призначення пенсії він мав достатній стаж для виходу на пенсію на пільгових умовах (а.с. 4-12).

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , зазначивши, що спірне рішення є обґрунтованим та таким, що відповідає приписам чинного законодавства. На дату звернення до управління загальний страховий стаж позивача склав 28 років 9 місяців 10 днів, в т.ч. стаж роботи на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 6 років 11 місяців 10 днів.

Не зараховано до пільгового стажу позивача наступні періоди його роботи: з 16 лютого 1990 року по 20 липня 1994 року, з 20 січня 1998 року по 3 квітня 2001 року, з 16 лютого 2003 року по 31 травня 2003 року; не враховані при розрахунку стажу позивача надані ОСОБА_1 довідки № 92 від 25 квітня 2018 року, № 05/612 від 6 травня 2019 року, № 302 від 6 травня 2019 року, так як відсутня можливість їх перевірити у зв`язку із перебуванням первинних документів на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

Відповідач зазначає про правомірність прийнятого рішення та просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі (а.с. 57-58).

Ухвалою від 23 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 1-2).

Ухвалою від 22 січня 2020 року вирішено розглядати справу у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання на 31 січня 2020 року (а.с. 61).

31 січня 2020 року ухвалою підготовче провадження закрито; призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 20 лютого 2020 року (а.с. 101).

Позивач та представник відповідача в судове засідання 20 лютого 2020 року не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

В матеріалах справи міститься клопотання позивача від 31 січня 2020 року про розгляд справи без його участі (а.с. 100).

Причини неявки в судове засідання представника відповідача суду не повідомлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, беручи до уваги належне повідомлення сторін про дату, час і місце цього засідання, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності позивача та представника відповідача.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 ) (а.с. 16-19).

Відповідач, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а), є суб`єктом владних повноважень, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та є належним відповідачем у даній справі (а.с. 52-54).

Як встановлено судом, 4 липня 2019 року позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (за списком № 1), до якої додав документи, які підтверджують трудовий стаж, в тому числі: заяву № 3170 від 4 липня 2019 року, копію трудової книжки НОМЕР_2 від 22 липня 1986 року, копію атестату № 11557 від 17 липня 1985 року, копію військового квитка № НОМЕР_3 від 21 листопада 1986 року, пільгові довідки № 249 від 18 липня 2018 року, № 318 від 13 грудня 2018 року, довідку про перейменування № 250 від 18 липня 2018 року, копії наказів про атестацію робочих місць, видані ДП «Шахта ім. М.С.Сургая», копію паспорту та ідентифікаційного коду (а.с. 108, 16, 21-26, 31-42, 70-78, 93-99, 109-118, 132-138).

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , витяг з якої міститься в матеріалах справи, позивач у спірні періоди:

з 16 лютого 1990 року по 17 вересня 1990 року працював учнем прохідників с повним робочим днем у шахті тресту «Донецькшахтобуд»;

з 18 вересня 1990 року по 31 березня 1992 року працював прохідником 4 розряду с повним робочим днем у шахті тресту «Донецькшахтобуд»;

з 1 квітня 1992 року по 20 липня 1994 року працював прохідником 5 розряду с повним робочим днем у шахті тресту «Донецькшахтобуд»;

з 20 січня 1998 року прийнятий прохідником 4 розряду с повним робочим днем на шахту «Лідіївка» (а.с. 21-26).

Відомості щодо звільнення позивача з шахти «Лідіївка» та щодо інших спірних періодів у трудовій книжці позивача відсутні (відсутні аркуші трудової книжки з 11 по 22).

15 серпня 2019 року позивач звернувся із заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо надання до розгляду його заяви від 4 липня 2019 року додаткових документів (а.с. 43-50), до якої додав копії:

1) довідки «Про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 25 квітня 2018 року № 92, виданої ОП ВОК ЛШ ім. М.Горького (м. Донецьк), в якій зазначено, що позивач:

з 20 січня 1998 року по 23 вересня 1998 року працював повний робочий день під землею прохідником підземним 4 розряду, список № 1 (розділ 1 підрозділ 1010100а постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року) в Державному підприємстві Шахта «Лідіївка» виробничого об`єднання «Донецьквугілля»;

з 23 вересня 1998 року по 3 квітня 2001 року працював повний робочий день під землею прохідником підземним 5 розряду, список № 1 (розділ 1 підрозділ 1010100а постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року) в Державному підприємстві Шахта «Лідіївка» виробничого об`єднання «Донецьквугілля» (а.с. 44);

2) довідки «Про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 25 квітня 2018 року № 92, виданої ОП ВОК ЛШ ім. М.Горького (м. Донецьк), в якій зазначено, що:

Державне підприємство «Шахта Лідіївка» виробничого об`єднання «Донецьквугілля» реорганізовано та створено відокремлений підрозділ «Шахта Лідіївка» Державного підприємства «Донецьквугілля» - наказ Міненерго України № 58 від 7 лютого 2003 року, наказ Державного підприємства «Донецьквугілля» № 7 від 12 травня 2003 року;

наказом Міністерства вугілля та енергетики так званої «Донецької Народної Республіки» від 27 травня 2015 року № 52 з 2 червня 2015 року «Шахта «Лідіївка» увійшла до складу «Донецької дирекції виконання проектів ліквідації та підготовки шахт до ліквідації» Республіканського підприємства «Донбасвуглереструктуризація»;

наказом Міністерства вугілля та енергетики так званої «Донецької Народної Республіки» від 6 червня 2017 року № 92 з 1 липня 2017 року припинена діяльність «Донецької дирекції виконання проектів ліквідації та підготовки шахт до ліквідації» Республіканського підприємства «Донбасвуглереструктуризація» та створено Відокремлений підрозділ ВОК ЛШ ім. М.Горького (а.с. 46);

3) довідки «Про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 6 травня 2019 року (вих. № 05/612), виданої архівом ДВАТ «Трест Донецькшахтобуд» (м. Донецьк), в якій зазначено, що позивач:

з 16 лютого 1990 року по 17 вересня 1990 року працював учнем прохідника підземного з повним робочим днем в шахті (список № 1, гірські роботи, розділ 1.1а, п. 1010100а постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року; з 16 лютого 1990 року по 17 вересня 1990 року працював учнем прохідника підземного з повним робочим днем в шахті (список № 1, гірські роботи, розділ 1.1а, п. 1010100а постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року;

з 18 вересня 1990 року по 20 липня 1994 року працював прохідником підземним з повним робочим днем в шахті (список № 1, гірські роботи, розділ 1.1а, п. 1010100а постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року; з 16 лютого 1990 року по 17 вересня 1990 року працював учнем прохідника підземного з повним робочим днем в шахті (список № 1, гірські роботи, розділ 1.1а, п. 1010100а постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року (а.с. 47).

4) довідки «Про заробітну плату, яка враховується при розрахунку пенсії» від 6 травня 2019 року (вих. № 302), виданої архівом ДВАТ «Трест Донецькшахтобуд» (м. Донецьк), в якій зазначено заробітну плату позивача за період з березня 1990 року по липень 1994 року (а.с. 48);

5) наказу про атестацію робочих місць № 484 від 10 червня 1995 року, виданого Донецьким виробничим об`єднанням з добичі вугілля Шахтою «Лідіївка» (а.с. 49);

6) наказу про атестацію робочих місць № 1437к від 25 грудня 1998 року, виданого Донецьким виробничим об`єднанням з добичі вугілля Шахтою «Лідіївка» (а.с. 50).

21 серпня 2019 року за наслідком розгляду заяви позивача від 4 липня 2019 року відповідачем було прийнято рішення № 42 про відмову в призначені пенсії. Як вбачається з цього рішення до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не враховано періоди роботи ОСОБА_1 з 16 лютого 1990 року по 20 липня 1994 року, з 20 січня 1998 року по 03 квітня 2001 року, з 16 лютого 2003 року по 31 травня 2003 року, не були враховані при розрахунку пільгового стажу надані позивачем довідки № 92 від 25 квітня 2018 року, № 05/612 від 6 травня 2003 року, № 302 від 6 травня 2019 року - у зв`язку із неможливістю перевірки даних довідок, так як первинні документи, на підставі яких вони складені, перебувають на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

Також у рішенні зазначено, що на день звернення ОСОБА_1 його загальний страховий стаж складає 28 років 9 місяців 10 днів, в тому числі стаж роботи на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - 6 років 11 місяців 10 днів. (а.с. 57-58).

Будучи не згодним із рішенням відповідача № 42 від 21 серпня 2019 року, яким йому було відмовлено у призначенні пільгової пенсії, позивач 13 грудня 2019 року (а.с. 51) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV).

Згідно ст. 8 Закон № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Як зазначено у ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

З метою реалізації положень зазначеної норми Кабінет Міністрів України Постановою № 202 затвердив Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, у якому наведено перелік робіт і професій, що дають право на таку пільгову пенсію (далі - Список № 202).

Комплексний аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку, що право на передбачену ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV пенсію незалежно від віку мають працівники, професії яких містяться у Списку № 202, за умови безпосередньої зайнятості на цих роботах повний робочий день та за наявності не менше передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV стажу такої роботи.

Пунктом І зазначеного списку передбачені підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Таким чином робота позивача учнем прохідника підземного та прохідником підземним протягом повного робочого дня у періоди з 16 лютого 1990 року по 20 липня 1994 року, з 20 січня 1998 року по 3 квітня 2001 року - відноситься до робіт, які надають право на отримання пенсії на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 № Закону № 1058-IV.

Другою встановленою законом умовою для зарахування до пільгового стажу, який надає право на призначення пільгової пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, є зайнятість особи на вказаних роботах повний робочий день.

Як зазначено в трудовій книжці позивача та наданих позивачем довідках він був зайнятий на підземних роботах у періоди з 16 лютого 1990 року по 20 липня 1994 року, з 20 січня 1998 року по 3 квітня 2001 року повний робочий день.

Отже, обидві законодавчі вимоги для зарахування стажу позивача до пільгового стажу, який передбачений ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, виконані.

Частиною 1 ст. 44 Закону України № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, далі - Порядок № 22-1).

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії, визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 п. 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу, Порядок № 637).

За період роботи, починаючи з 1 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1 (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 року за № 785/25562, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п. 4.3 Порядку № 22-1).

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач 4 липня 2019 року звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до спірного рішення відповідача до пільгового стажу позивача не були зараховані періоди його роботи учнем прохідника підземного та прохідником з 16 лютого 1990 року по 20 липня 1994 року на підприємстві трест «Донецьшахтобуд»; з 20 січня 1998 року по 3 квітня 2001 року на підприємстві ДП Шахта «Лідіївка» та з 16 лютого 2003 року по 31 травня 2003 року на підприємстві ДП Шахта «Лідіївка» - у зв`язку із тим, що надані на підтвердження пільгового стажу у спірні періоди довідки видані підприємствами (ОП ВОК ЛШ ім. М.Горького та ДВАТ «Трест Донецькшахтобуд»), які знаходяться на тимчасово не підконтрольній Україні території (м. Донецьк), а також у зв`язку із тим, що первинні документи, на підставі яких і видані зазначені довідки, також знаходяться у м. Донецьк, у зв`язку із чим відсутня можливість перевірити відомості, зазначені у цих довідках.

Як вже зазначалось судом, робота позивача у періоди з 16 лютого 1990 року по 20 липня 1994 року та з 20 січня 1998 року по 3 квітня 2001 року учнем прохідника (підземного) та прохідником (підземним) протягом робочого дня матеріалами справи (трудовою книжкою та уточнюючими довідками) підтверджена.

Надаючи оцінку не врахуванню відповідачем відомостей, які містяться у наданих позивачем довідках та трудовій книжці, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон України "Про пенсійне забезпечення", Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Таким чином, відповідно до чинного законодавства основним та достатнім документом (за наявності відповідних записів в ній), що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; а у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як встановлено судом, надана позивачем копія трудової книжки НОМЕР_2 від 22 липня 1986 року, містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у періоди: з 16 лютого 1990 року по 17 вересня 1990 року (учнем прохідника с повним робочим днем у шахті тресту «Донецькшахтобуд»); з 18 вересня 1990 року по 31 березня 1992 року (прохідником 4 розряду с повним робочим днем у шахті тресту «Донецькшахтобуд»); з 1 квітня 1992 року по 20 липня 1994 року (прохідником 5 розряду с повним робочим днем у шахті тресту «Донецькшахтобуд»). Записи про ці періоди роботи засвідчені відповідною печаткою підприємства і дефектів його вчинення не мають, що відповідає вимогам пунктів 2.2, 2.4 п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58.

Також відповідає вимогам пунктів 2.2, 2.4 п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників із запис у трудовій книжці позивача щодо прийняття його на роботу 20 січня 1998 року прохідником 4 розряду с повним робочим днем на шахту «Лідіївка» (а.с. 21-26).

Інформація щодо звільнення позивача та прийняття його на іншу посаду в трудовій книжці відсутня, так як відсутні аркуші трудової книжки з 11 по 22 (включно) - за поясненням позивача зазначені аркуші втрачені.

Разом із цим позивачем на підтвердження пільгового стажу у період з 20 січня 1998 року по 3 квітня 2001 року у зв`язку із відсутністю відповідних записів у трудовій книжці були надані довідки «Про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 92 від 25 квітня 2018 року, видані ОП ВОК ЛШ ім. М.Горького (м. Донецьк), в яких зазначено, що позивач з 20 січня 1998 року по 3 квітня 2001 року працював повний робочий день під землею прохідником підземним 4 та 5 розряду в Державному підприємстві Шахта «Лідіївка» виробничого об`єднання «Донецьквугілля» (а.с. 44); що Державне підприємство «Шахта Лідіївка» виробничого об`єднання «Донецьквугілля» реорганізовано та станом на час видачі довідки на базі цього підприємства існує Відокремлений підрозділ ВОК ЛШ ім. М.Горького (а.с. 46).

Суд зазначає, що неврахування цих довідок та, як наслідок, не зарахування у зв`язку із їх не прийняттям до пільгового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, періодів його роботи з 16 лютого 1990 року по 17 вересня 1990 року по 20 липня 1994 року та з 20 січня 1998 року по 3 квітня 2001 року, - суд вважає необґрунтованим та таким, що порушує право позивача, тобто, є протиправним, так як зазначені довідки містять всю необхідну інформацію щодо пільгового стажу позивача.

У спірному рішенні відповідача не наведено обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відомостей, наведених у цій довідці.

Також відповідачем не наведено правових норм, які імперативно зобов`язують органи Пенсійного фонду України при розгляді заяв громадян про призначення пенсії (в тому числі на пільгових умовах) у випадку неможливості проведення перевірки первинних документів, зазначених у наданих довідках про заробітну плату, не приймати їх до уваги.

Суд зауважує, що згідно з практикою Європейського Суду з Прав Людини, пенсія підпадає під захист ст. 1 Протоколу 1 (право власності). Зокрема, у своїй практиці ЄСПЛ інтерпретує поняття "майно" дуже широко, та зараховує до нього рухоме і нерухоме майно, а також майнові і немайнові інтереси. Неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що позбавлення особи майна є втручанням у право власності особи (зокрема, у справах Andrejeva v. Latvia (App. № 55707/00, § 77) Stummer v. Austria (App. № 37452/02, § 82), ЄСПЛ підтвердив, що принципи, які застосовуються у справах щодо порушення ст. 1 Протоколу 1, поширюються на пенсії). Якщо чинне законодавство держави передбачає пенсійні виплати, це повинно розглядатись як таке, що генерує майновий інтерес (Carson and Others v. the United Kingdom, App. № 42184/05, § 64, Lakicervic and others v. Monte).

У справі Muller v. Austria (App. 5879/72) на той час Європейська комісія з прав людини встановила, що коли особа робить обов`язкові внески до Пенсійного фонду, в неї виникає право власності на частку цього фонду.

Таким чином, уточнюючі довідки № 92 від 25 квітня 2018 року, № 05/612 від 6 травня 2019 року, № 302 від 6 травня 2019 року підлягали (та підлягають) врахуванню при розгляді питання про призначення пільгової пенсії позивачу.

Як наслідок - періоди роботи з 16 лютого 1990 року по 20 липня 1994 року, з 20 січня 1998 року по 3 квітня 2001 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV.

Суд не приймає заперечення відповідача стосовно не зарахування цього стажу до пільгового у зв`язку із тим, що довідки видані підприємством, яке знаходяться на не підконтрольній українській владі території України та у зв`язку зі знаходженням на непідконтрольній території й первинних документів, на підставі яких ці довідки були складені, - так як позивач набув трудовий стаж у період, коли населений пункт (м. Донецьк), на території якого Трест «Донецькшахтобуд» та шахта «Лідіївка» здійснювали протягом спірних періодів (з 16 лютого 1990 року по 3 квітня 2001 року) господарську діяльність та були утворені відповідно до законодавства України та перебували під контролем української влади.

Всі первинні документи сформовані до проведення антитерористичної операції, тому не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії лише з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де особою набутий відповідний стаж роботи.

Крім цього, суд наголошує, що на практиці Міжнародного суду ООН щодо окупованих територій сформульовані висновки («намібійські винятки»), згідно яких документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження права громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року, § 142).

З огляду на принципи, сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги інформацію викладену в документах, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

Крім цього суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 20 Порядку № 637 у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як вбачається з «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України у період з 1 січня 1999 року по 3 квітня 2001 року відбувалась як сплата заробітної плати позивачу на вказаних шахтах так і перерахування до фонду підприємствами-працедавцями страхових внесків (а.с. 27).

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача, який надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, періоду його роботи з 16 лютого 2003 року по 31 травня 2003 року, суд зазначає, наявність відомостей про сплату працедавцем позивача страхових внесків за вказаний період (а.с. 28-29) свідчить про наявність підстав для зарахування даного періоду роботи позивача до загального страхового стажу, але не надає підстав для його зарахування до пільгового стажу, який надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, так як в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують факт роботи позивача у цей період саме повний робочий день і саме за переліком робіт, передбачених Списком № 202.

Проаналізувавши вказані обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 21 серпня 2019 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV - не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду поданих позивачем документів, а тому є не правомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно, позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 4 липня 2019 року № 3710 про призначення пенсії за віком згідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до пільгового стажу позивача за Списком № 1 наступних періодів його роботи: з 16 лютого 1990 року по 20 липня 1994 року, з 20 січня 1998 року по 3 квітня 2001 року, з 16 лютого 2003 року по 31 травня 2003 року та врахування наданих позивачем довідкок № 92 від 25 квітня 2018 року, № 05/612 від 6 травня 2019 року, № 302 від 6 травня 2019 року - підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 23 грудня 2019 року позивача звільнено від сплати судового збору, беручи до уваги, що основні позовні вимоги позивача (про визнання спірного рішення не правомірним та його скасування та про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пільгової пенсії за віком) за висновком суду підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 72-77, 90, 139, 159-165, 205, 244-250, 255, 295, 297, п. 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання позивача: АДРЕСА_1 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 ) (а.с. 16-19) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 42 від 21 серпня 2019 року про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 4 липня 2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши при цьому до його пільгового стажу періоди роботи останнього: з 16 лютого 1990 року по 20 липня 1994 року, з 20 січня 1998 року по 3 квітня 2001 року та врахувавши при цьому відомості, зазначені у довідках № 92 від 25 квітня 2018 року, № 05/612 від 6 травня 2019 року, № 302 від 6 травня 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - рахунок -UA26001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини складені та підписані 20 лютого 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 2 березня 2020 року.

Суддя Н.П. Волгіна