Справа № 380/1480/20
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1480/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

від позивача ОСОБА_1 ,

від відповідача не прибув,

від третьої особи не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство «Банк Форвард», про визнання протиправною та скасування постанови.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) з позовною заявою до приватного виконавця Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни (02094, м. Київ, вул. Ю. Поправки, 6/оф. 15), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство "Банк Форвард" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105), в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №60292315 від 11.10.2019.

В обґрунтування позову позивач вказала, що проживає та зареєстрована у м. Борислав Львівської області, є пенсіонеркою, отримує пенсію за віком.

23.12.2019 звернулась до обслуговуючого банку з метою одержання її пенсійних виплат, однак отримала відповідь, що відкрито виконавче провадження і на її рахунок приватним виконавцем накладено арешт. Однак жодних документів щодо виконавчого провадження на адресу позивача не надходило.

Позивач звернулася із запитом до виконавця та отримала 06.02.2020 у тому числі копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Зі змісту вказаної постанови вона дізналася, що є боржником у виконавчому провадженні, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса. Жодного майна, яке б знаходилося у м. Києві позивач немає, а тому вважає, що приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ як пред`явлений не за місцем виконання. Зауважила, що відповідачем накладено арешт на рахунок, на який позивач отримує пенсійні виплати, що є протиправним.

Вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що слід скасувати.

Ухвалою суду від 24.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою до участі у як третю особу залучено Акціонерне товариство «Банк Форвард».

03.03.2020 за вх. №11977 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначила, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні ст. 190 Цивільного кодексу України. Позивач є власницею карткового рахунку та наявних на такому грошових коштів, а тому порушення Закону України «Про виконавче провадження» відсутнє, оскільки майно (грошові кошти) перебуває у м. Києві, а виконавче провадження за приписами ст. 24 цього Закону може бути відкрите за його місцезнаходженням.

Відповідач вказала, що вона має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, в тому числі і коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах. Оскільки до відповідача надійшов виконавчий документ, у якому зазначено, що місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з пред`явленням не за місцем виконання.

Крім того виконавець вказує на дотримання вимог Закону України «Про звернення громадян» щодо розгляд заяви позивача про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на рахунок.

Просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданніпозовні вимоги підтримала повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, з врахуванням приписів ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) засобами електронного зв`язку, шляхом надсилання тексту судової повістки на її електронну адресу.

Третя особа явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, про дату, час і місце судового розгляду з врахуванням приписів ст. 268 КАС України засобами електронного зв`язку, шляхом надсилання тексту судової повістки на електронну адресу.

Суд заслухав пояснення представника позивача, з`ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і відзив, дослідив письмові докази, долучені до матеріалів справи та -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з відомостями паспорта громадянина України зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 20.12.2018. Місце реєстрації позивача також підтверджується довідкою №315 від 12.20.2020 про склад сім`ї.

Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області 15.08.2019 посвідчив виконавчий напис, відповідно до якого пропонував звернути стягнення з громадянки України, якою є ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження: м. Борислав Львівської області, місце роботи: Пенсійний фонд України; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , яка є боржником за кредитним договором №200113220 від 04.01.2018, укладеним нею із ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», ідентифікаційний код юридичної особи: 34186061, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105. Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 05.04.2018 по 04.07.2018. Сума повної заборгованості складає 30637,99 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 25978,19 грн.; заборгованість за процентами та комісіями становить 3584,80 грн.; плата за пропуск мінімальних платежів становить 1075,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь АТ «Банк Форвард» складає 31487,9 грн.

Виконавчий напис вчинено 15.08.2019 та має бути пред`явлений до виконання до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень протягом року з дня його вчинення.

Вказаний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №2606.

Акціонерне товариство «Банк Форвард» скерувало приватному виконавцю виконавчого округу м. Київ Вольф Тетяні Леонідівні 10.10.2019 заяву про примусове виконання рішення за вх. №13071, у якій просило відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. за №2606 від 15.08.2019 про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_2 коштів у розмірі 31487,99 грн.; накласти арешт на все нерухоме майно (грошові кошти) боржника; провести перевірку майнового стану боржника; у випадку встановлення доходу боржника звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника. Також заявник вказав реквізити для повернення авансового внеску та на який слід перерахувати кошти стягнуті внаслідок виконавчого провадження з боржника.

11.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною відкрито виконавче провадження №60292315 з виконання вказаного виконавчого напису, про що винесено постанову.

У вказаній постанові боржником вказано ОСОБА_2 , адресою якої зазначено: АДРЕСА_3 .

Згідно з Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру приватних виконавців України ОСОБА_3 внесена до такого 20.02.2018, виконавчий округ: м. Київ.

17.01.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою про скасування постанови про накладення арешту на банківські рахунки в тому числі на рахунок у акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк». Зокрема у вказаній заяві зазначила, що відповідачем накладено арешт на рахунок, який використовується для виплати їй пенсії, а пенсія є її єдиним доходом.

Згідно з листом від 31.01.2020 відповідач повідомила позивачу про те, що на виконанні у неї перебуває виконавче провадження №60292315 з примусового виконання виконавчого напису 2606 від 15.08.2019, виданого приватним нотаріусом ІМНО Київської області Кондратюк В.С. про стягнення з позивача на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 31487,99 грн. Разом із цим листом позивачу скеровано копію виконавчого напису; копію заяви про примусове виконання рішення; копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач не погоджуючись із постановою про відкриття виконавчого провадження від 11.10.2019, вважаючи, що така винесена із порушенням норм чинного законодавства та порушує її права звернулася до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Пункт 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ст. 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються: 1) виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність; 2) інформація про офіс приватного виконавця; 3) реквізити договору страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця, строк дії договору, інформація про страховика та страхову суму; 4) інформація про помічників приватного виконавця (у разі їх наявності). Приватний виконавець має право розпочати здійснення діяльності з дня внесення інформації про нього до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» Міністерство юстиції України забезпечує ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України. У Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно зі ст. 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Пунктом 3.1 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Відповідно до п. 7.1 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Статтею 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Таким чином наявність самого рахунку в банку, за відсутності на ньому коштів чи цінностей, не породжує цивільні права та обов`язки, оскільки рахунок це - засіб, механізм, спосіб безготівкового здійснення розрахунків, отримання готівки чи інший спосіб розпорядження коштами, що на ньому знаходяться за волевиявленням власника цих коштів. При цьому наявність рахунку у банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві, не є тотожнім місцезнаходженню майна боржника, зокрема, його грошових коштів.

Будь-яких доказів на підтвердження знаходження на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 105; індекс 01032, грошових коштів позивача, або на а інших рахунках, що б давало підстави вважати їх майном боржника матеріали справи, а також відомості он-лайн сервісу Міністерства юстиції України «Автоматизована система виконавчих проваджень» за виконавчим провадженням №60292315 (пошук за штрих кодовим ідентифікатором, вказаним у постанові про відкриття виконавчого провадження), не містять. Про вказане і не значиться і у виконавчому написі №2606. Своєю чергою у такому вказано про кредитний договір №200113220 від 01.01.2018.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Разом з тим, всупереч ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна при відкритті виконавчого провадження не пересвідчилася з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі.

Суд критично оцінює покликання відповідача на довідку про наявність у позивача відкритого рахунку у валюті гривня, а саме НОМЕР_3, оскільки факт існування рахунку не підтверджує факту наявності коштів, а інформацію про те, у який момент надано довідку встановити неможливо, однак достовірно встановлено, що така не надавалася разом із заявою щодо примусового виконання виконавчого напису №2606 від 15.08.2019.

На думку суду, з врахуванням викладених вище правових приписів, приватний виконавець може приймати до виконання виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника за умови, що такі кошти дійсно наявні на рахунках боржника в банках чи інших фінансових установах, розташованих у межах виконавчого округу приватного виконавця.

Суд звертає увагу, що дане виконавче провадження може бути відкрите саме за місцем знаходження грошових коштів (майна боржника), а не за місцем відкриття банківських рахунків, на яких кошти відсутні.

Посилання відповідача на правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 10.09.2018 у справі №905/3542/15, суд визнає безпідставними, оскільки спірні відносини не є релевантними. Так, відповідні висновки Верховного Суду, на які посилається відповідач у відзиві на позов, обумовлені наявністю грошових коштів на банківських рахунках боржника, тоді як в цій справі сторонами не доведено, що на рахунку позивача обліковувались грошові кошти, належні боржникові, і приватний виконавець був обізнаний з наявністю таких коштів на момент відкриття виконавчого провадження.

З аналогічних підстав суд вважає безпідставними посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 19.08.2019, прийняту колегією суддів Касаційного господарського суду у справі №922/1293/15, адже у ній міститься вказівка на необхідність встановлення не тільки місцезнаходження боржника, а й місцезнаходження його майна, зокрема, грошових коштів з урахуванням вимог ст. 24 Закону №1404-VIII, вимог глави XIII ЦК України в розумінні якої, грошові кошти є майном.

При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на лист Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018, оскільки даний лист має рекомендаційний характер. Крім того у вказаному листі зазначено, що приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах. Таким чином, можливість приймати до виконання виконавчі документи пов`язана саме з наявністю коштів на рахунку, а не наявністю інформації про відкриття рахунку.

Особливу увагу суд також акцентує на тому, що приписами ст. 28 Закону №1404-VIII приватного виконавця зобов`язано надсилати постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону №1404-VIII копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз наведеної норми прямої дії свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Тому у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Позивач зазначив, що постанову про відкриття провадження не отримувала, доказів протилежного відповідач не надав.

Отже приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. за наявності достовірної інформації про місцезнаходження боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі, прийнято до виконання виконавчий документ з порушенням правил як територіальної діяльності приватних виконавців, так і ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином доводи відповідача, які викладені у відзиві, про те, що виконавчий документ прийнято нею до виконання за місцезнаходженням майна боржника є безпідставними та спростовуються вищенаведеними обставинами.

Суду також не надано жодних пояснень щодо відмінності у прізвищах приватного виконавця.

За таких обставин, оскаржувана постанова від 22.08.2019 року про відкриття виконавчого провадження, винесена у виконавчому провадженні №59879866, прийнята відповідачем із порушенням приписів Закону №1404-VIII, оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування, роботи боржника - фізичної особи (позивача).

Вказані обставини не були перевірені та враховані відповідачем під час винесення спірної постанови, тому таке рішення приватного виконавця є таким, що винесене з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України "Про виконавче провадження" й підлягає скасуванню.

Згідно із пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Таким чином у даному випадку приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу, у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання, чого в даному випадку зроблено не було.

Згідно з вимогами ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, оскільки оскаржувана постанова прийнята не обґрунтовано, без врахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття.

Вирішуючи питання щодо понесених судових витрат позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні адміністративного позову надано квитанцію №0.0.161200719.1 від 17.02.2020 про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн., тому вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 77, 90, 242-246, 268-272, 287, 294, пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 11.10.2019 ВП №60292315.

3. Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни (місце знаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.03.2020.

Суддя Кравців О.Р.