Справа № 520/12138/19
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

02 березня 2020 р. № 520/12138/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бідонька А.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Дронь А.В.,

представника позивача - Богдашевського Т.С.,

представника відповідача -Тищенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управлінні Національної поліції в Харківській області №1091 від 01.11.2019 року "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області" в частині пункту 3 наказу, щодо звільнення з посади начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області з 01.11.2019 року;

- стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він з 26.04.1991 року проходить службу в органах внутрішніх справ України, в органах Національної поліції України з 07.11.2015 року, з 25.04.2019 року на посаді начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області. Пунктом 3 Наказу ГУ НП в Харківській області від 01.11.2019 року № 1091 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у невиконанні вимог пп. 1 п. 1 та п. 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України від 08.02.2019 р. № 100, та п. 1 розділу 7 Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 16.02.2018 року № 111; пп. 2 п. 7 функціональних обов`язків до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.

Проте позивач вважає, що вищезазначений наказ прийнято безпідставно, необґрунтовано, без з`ясування всіх обставин справи та є таким, що не ґрунтується на фактах, та прийнятим із спотворенням фактичних даних, із порушенням засади неупередженості та рівності всіх перед законом, а відтак, підлягає скасуванню. На підставі вищезазначеного, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та поновити його на посаді.

Ухвалою суду від 15.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося за результатами проведеного службового розслідування (т. 1 а.с. 47-56). При цьому, проведенню такого службового розслідування передувало встановлення обставин порушення позивачем службової дисципліни. Крім того, відповідно до підпункту 2 пункту 7 функціональних обов`язків начальника Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_1 - начальник відділу поліції забезпечує дотримання порядку приймання, обліку, розгляду та реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події. Зазначає, що полковник поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, відповідав за організацію реагування на повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, достовірність, повноту і своєчасність подання інформації до чергової служби вищого рівня.

За таких обставин, позовні вимоги позивача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.18 зазначеного Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Пунктом 2 ч. ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.1ст.19 Закону України Про національну поліцію поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача з посади визначено порушення вимог пп. 1 п. 1 та п. 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України від 08.02.2019 р. № 100, та п. 1 розділу 7 Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 16.02.2018 року № 111; пп. 2 п. 7 функціональних обов`язків до позивача звільнення з посади.

Суд зазначає, що до затвердження відповідним Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII Дисциплінарного статуту Національної поліції України підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначались Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-1У (далі за текстом - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" службова дисципліна - це дотримання особами рядового та начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Відповідно до ст.2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового та начальницького складу службової дисципліни.

В силу ст. 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі частиною сьомою статті 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Як вбачається з наведених норм, притягнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справі України до дисциплінарної відповідальності можливе лише за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.

Статтею 14 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України встановлено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Так, відповідно до положень зазначеної статті з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Таким чином, службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Суд зазначає, що мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об`єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника ОВС і його ставлення до вчиненого.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

Згідно наведених вище правових норм ч.1 ст.19 Закону України Про Національну поліцію України, ст.1, ст.2 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України дисциплінарна відповідальність виникає за цими нормами лише у осіб, що мають статус поліцейського (ст.17 Закону) та вчинили під час проходження служби в поліції порушення службової дисципліни.

Поряд з цим, згідно з ч. 9 ст. 14 Дисциплінарного статуту визначають, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Судовим розглядом справи встановлено, що з 25.04.2019 наказом ГУНП в Харківській області № 109 о/с призначений на саду начальника Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області (т. 1 а.с. 58).

11.10.2019 наказом ГУНП в Харківській області № 988 полковнику поліції ОСОБА_1 оголошено зауваження. Строк дії дисциплінарного стягнення до 12.12.2019.

31.10.2019 наказом ГУНП в Харківській області № 1088 до полковника поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Строк дії дисциплінарного стягнення до 01.02.2020.

24.10.2019 до ГУНП в Харківській області від громадянина ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , надійшла заява (зареєстрована в ЄО ГУНП № 1560) щодо дій слідчого СВ Немишлянського ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , який, перебуваючи на посаді слідчого СВ Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, без відома заявника користувався його автомобілем «Маzdа 6», який ОСОБА_3 не належав та був викрадений 30.06.2019 року у м. Київ. У зазначеній заяві заявник гр. ОСОБА_2 також зазначив, що він звертався до начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області полковника поліції Денисенка С.А., який будь-яких заходів за даним фактом не вжив.

26.10.2019 слідчим управлінням ГУНП в Харківській області відомості, викладені у заяві громадянина ОСОБА_2 , були внесені до ЄРДР за 0001547 за фактом можливої причетності поліцейських ГУНП в Харківській області до приховування майна, здобутого злочинним шляхом, а саме викраденого автомобіля заявника, та розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

25.10.2019 матеріали даного кримінального провадження за підслідністю направлені до прокуратури Харківської області для подальшого спрямування до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві.

Матеріали справи свідчать, що 25.10.2019 наказом ГУНП в Харківській області № 1798 «Про призначення та проведення службового розслідування» за вказаними у заяві обставинами було призначено службове розслідування (т.1 а.с. 89-91).

31.10.2019 наказом ГУНП в Харківській області № 1837 «Про внесення змін до наказу ГУНП в Харківській області від 25.10.2019 № 1798» було змінено склад дисциплінарної комісії. (т.1 а.с. 92)

28.10.2019 наказом ГУНП в Харківській області № 370 о/с полковника поліції ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування.

Службовим розслідуванням встановлено, що 01.07.2019 Деснянським управлінням поліції ГУНП в м. Києві за заявою громадянина ОСОБА_2 за фактом незаконного заволодіння невідомою особою його автомобілем "Mazdа 6", н.з. НОМЕР_1 , відомості були внесені до ЄРДР за 0004857 та розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 289 КК України. Даний автомобіль був оголошений у розшук.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, службовим розслідуванням встановлено, що 30.08.2019 начальник Індустріального ВП ГУНП в Харківській області полковник поліції Денисенко С.А., перебуваючи у своєму службовому кабінеті, від працівника СБУ отримав інформацію відносно свого підлеглого - слідчого СВ цього ж підрозділу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , що останній користується викраденим автомобілем марки «Mazdа 6». Полковник поліції ОСОБА_1 , будучи відповідно до вимог п. 1 розділу 7 Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 № 111, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.03.2018 за № 371/31823, відповідальним за організацію реагування на повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, будь-яких заходів щодо реагування на вказане повідомлення не вжив; у порушення вимог пп. 1 п. 1 та п. 6 розділу II цього Порядку, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100, на усну заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення не відреагував; заходів щодо його припинення не вжив, не забезпечив дотримання порядку приймання, обліку, розгляду та реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події, чим порушив підпункт 2 пункту 7 своїх функціональних обов`язків, затверджених начальником ГУНП в Харківській юті від 13.08.2019 № 4452/119/01/25-2019 (т.1 а.с. 182-188).

Як встановлено з висновку службового розслідування, 31.08.2019 полковник поліції ОСОБА_1 , перебуваючи біля входу до будівлі Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, вдруге отримав від працівника СБУ інформацію про можливу причетність слідчого СВ Індустріального ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 до приховування майна, здобутого злочинним шляхом, а саме: викраденого автомобіля ОСОБА_2 та зазначену інформацію також підтвердив особисто громадянин ОСОБА_2 , який був присутній на даній зустрічі. ОСОБА_1 як поліцейський на усну заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення не відреагував; заходів щодо його припинення не вчинив, не забезпечив дотримання порядку приймання, обліку, розгляду та реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події, тим самим порушив вимоги пп. 1 п. 1 та п. 6 розділу II цього Порядку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 100, та підпункт 2 пункту 7 своїх функціональних обов`язків, затверджених заявником ГУНП в Харківській області від 13.08.2019 № 4452/119/01/25- 19.

Також службовим розслідуванням встановлено, що начальник Індустріального ВП ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_1 як поліцейський, який є начальником для підлеглих йому поліцейських, нехтуючи зобов`язанням бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги поліцейського, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов`язків, честь і гідність, заохочувати старанність у службі, своєю поведінкою не сприяв дотриманню підпорядкованими працівниками вищезазначених норм. Указані дії ОСОБА_1 негативно впливають на дотримання підлеглим особовим складом дисципліни та законності та завдають суттєвої шкоди авторитету керівників ГУНП в Харківській області, що у свою чергу підриває довіру громадян до Національної поліції України.

Висновком службового розслідування обставин, що пом`якшують відповідальність полковника поліції ОСОБА_1 не встановлені. Натомість, обставинами, що обтяжують його відповідальність, є настання тяжких наслідків, що виразилося у підриві авторитету до Національної поліції України та довіри населення України до поліцейських.

Начальником Головного управління Національної поліції в Харківській області 01.11.2019 року затверджено висновок службового розслідування за результатами службового розслідування за фактами, викладеними у заяві ОСОБА_2 (т.1 а.с. 75-88)

Як вбачається зі змісту висновку службового розслідування від 01.11.2019 року за результатами службового розслідування відомості, викладені у заяві громадянина ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження (п. 2 Висновку).

За вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у невиконанні вимог пп. 1 п. 1 та п. 6 розділу II Порядку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100, та п. 1 розділу 7 Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 № 111, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.03.2018 за № 371/31823; підпункту 2 пункту 7 своїх функціональних обов`язків; до начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади (п. 5 Висновку).

Зі змісту висновку службового розслідування та за матеріалами справи встановлено, що під час проведення службового розслідування зроблено висновок, що ОСОБА_1 на усну заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення не відреагував; заходів щодо реагування на повідомлення та заходів щодо його припинення також не вжив; не забезпечив дотримання порядку приймання, обліку, розгляду та реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події, чим порушив підпункт 2 пункту 7 своїх функціональних обов`язків, затверджених начальником ГУНП в Харківській області від 13.08.2019 № 4452/119/01/25-2019. (т.1 а.с. 75-88)

Наказом Головного управлінні Національної поліції в Харківській області №1091 від 01.11.2019 року "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області (пункт 3 наказу), звільнено з посади начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_1 (т.1 а.с. 9-12).

У якості свідка у судовому засіданні був опитаний співробітник СБУ ОСОБА_4 , який повідомив суд про те, що приблизно 30 серпня 2019 року він повідомляв начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_1 про те, що співробітник його підрозділу старший лейтенант поліції ОСОБА_3 користується викраденим автомобілем марки "Mazda 6", що належить громадянину ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_2 , який є власником вкраденого автомобілю, підтвердив обставини, викладені у висновку службового розслідування, зокрема, повідомивши суд про те, що він двічі звертався з усною заявою до позивача, що його слідчий керує викраденим автомобілем марки "Mazda 6", проте ОСОБА_1 жодних дій стосовно повідомлених ним обставин не вжив.

Як встановлено під час судового розгляду справи підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало встановлення обставин допущення бездіяльності позивача стосовно невчинення відповідних дій стосовно повідомлення про скоєння злочину.

Суд зазначає, що порядок реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події передбачений Інструкцією з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 № 111 (далі - Наказ -№ 111).

Так, відповідно до пункту 1 розділу II Наказу № 111 органи (підрозділи) поліції та їх посадові особи під час реагування на правопорушення або події повинні здійснювати реагування на всі повідомлення про правопорушення або події, інформація про які отримана в будь-який спосіб.

Відповідно до пункту 1 розділу VII Наказу № 111 за організацію реагування на повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, достовірність, повноту і своєчасність подання інформації до чергової служби вищого рівня, інших органів державної влади відповідають начальники органів (підрозділів) поліції або особи, які виконують їх обов`язки.

Організація взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні передбачена наказом МВС України від 07.07.2017 № 575, яким затверджена Інструкція з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні (далі - Наказ № 575).

Відповідно до пункту 4 розділу 1 Наказу № 575 керівники органів та підрозділів поліції і органів досудового розслідування є відповідальними за належну організацію взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами поліції в запобіганні, виявленні й розслідуванні кримінальних правопорушень.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100 (далі - Наказ 2 100) - джерелом інформації про кримінальні правопорушення та інші події, окрема, є: 1) заяви (повідомлення) осіб, які надходять до органу (підрозділу) поліції, особи, повноваженої на здійснення досудового розслідування, або службової особи, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв (повідомлень); 2) самостійно виявлені слідчим або іншою посадовою особою органу поліції з будь-якого джерела обставини кримінального правопорушення; 3) повідомлення осіб, які затримали підозрювану особу під час учинення або замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після :чинення кримінального правопорушення, чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється в його вчиненні; 4) інше.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу II Наказу № 100 заяви (повідомлення) можуть бути усні або письмові: усні заяви (повідомлення) від осіб уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції або інший поліцейський, до повноважень якого це належить, вносить до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію; під час особистого звернення заявника до органу (підрозділу) поліції із письмовою заявою (повідомленням) уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції її (його) приймає і реєструє.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу II Наказу № 100 поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Відповідно до підпункту 2 пункту 7 функціональних обов`язків начальника Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_1 - начальник відділу поліції забезпечує дотримання порядку приймання, обліку, розгляду та реагування на повідомлення про кримінальні порушення та інші події. Із функціональними обов`язками ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис.

Судовим розглядом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.08.2019 начальник Індустріального ВП полковник поліції ОСОБА_1 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, від працівника СБУ отримав інформацію відносно свого підлеглого - слідчого СВ цього ж підрозділу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про те, що той користується викраденим автомобілем марки «Маzdа 6». Полковник поліції ОСОБА_1 , будучи відповідно до вимог п. 1 розділу 7 Наказу № 111 відповідальним за організацію реагування на повідомлення кримінальні, адміністративні правопорушення або події, будь-яких заходів щодо реагування на вказане повідомлення не вжив; у порушення вимог підпункту пункту 1 та пункту 6 розділу II Наказу № 100 на усну заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення не відреагував; заходів щодо його припинення не вжив, не забезпечив дотримання порядку приймання, обліку, розгляду та реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події, також, ОСОБА_1 порушив підпункт 2 пункту 7 своїх функціональних обов`язків, відповідно до якого він повинен забезпечувати дотримання порядку приймання, обліку, розгляду та реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події.

Із встановлених судом обставин суд приходить до висновку, що полковник поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, відповідав за організацію реагування на повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, достовірність, повноту і своєчасність подання інформації до чергової служби вищого рівня.

Суд зазначає, що Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку, то беззаперечним є той факт, що на працівників поліції покладається підвищена відповідальність.

Вступаючи на службу в поліцію, поліцейський урочисто складає текст Присяги на вірність Українському народові, усвідомлюючи свою високу відповідальність (ч. 1 ст.64 Закону України Про Національну поліцію).

Поряд з цим, відповідно до п. 2 Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, які затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 квітня 2016 року № 326, гідна поведінка працівника МВС передбачає недопущення, у тому числі поза роботою, дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників МВС.

Відповідно до положень пп. 6 п.2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Судовим розглядом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач був обізнаний, що його підлеглий користується викраденим автомобілем, але передбачених у такому випадку заходів - не вчинив.

Також, факт неналежної поведінки позивача підтверджується тим, що, як вже зазначалось за фактом незаконного заволодіння невідомою особою його автомобілем "Mazdа 6", н.з. НОМЕР_1 , 01.07.2019 Деснянським управлінням поліції ГУНП в м. Києві за заявою громадянина ОСОБА_2 були внесені відомості до ЄРДР за 0004857 та розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 289 КК України.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про підтвердження висновків відповідача стосовно допущення позивачем порушень вимог чинного законодавства, яка виразилась у допущенні підполковником поліції ОСОБА_1 бездіяльності, що виразилося у підриві авторитету до Національної поліції України та довіри населення України до поліцейських.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дій та дотримання ним вимог Закону України "Про національну поліцію".

Також доводи позивача та представника позивача стосовно того, що при застосуванні крайнього заходу дисциплінарного впливу відповідачем не враховано недоведеність як вини позивача у вчиненні дисциплінарного правопорушення, так і жодного з перелічених факторів, не можуть вважатися судом самостійними належними доказами не допущення позивачем порушень службової дисципліни, оскільки не спростовують висновку про вчинення дисциплінарного проступку.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що подібні випадки негативно впливають на імідж як поліції, так і органів державної влади загалом, підривають віру громадян у спроможність поліції на високому професійному рівні здійснювати покладені на неї завдання з охорони громадського порядку та боротьби зі злочинністю.

Так, у контексті розуміння ст. 12 Дисциплінарного статуту, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, а визначення терміну "службова невідповідність" Закон України "Про Національну поліцію" не надає, тим не менше, виходячи із вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість.

Отже, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби, у тому числі і допущення дисциплінарного проступку.

Особа, яка вступає на службу до поліції, складає Присягу на вірність Українському народові, текст якої наведено у частині першій статті 64 Закону Про Національну поліцію, та скріплює її власноручним підписом. Присяга покладає на працівника поліції всю повноту відповідальності за виконання ним службових обов`язків.

Враховуючи наявність встановлених фактів порушення позивачем п.1 ч.1 ст., Дисциплінарного статуту, а також не дотримання позивачем службової дисципліни та присяги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Головного управлінні Національної поліції в Харківській області №1091 від 01.11.2019 року "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295,297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 березня 2020 року.

Суддя Бідонько А.В.