Справа № 240/951/20
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Житомир справа № 240/951/20

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області б/н від 17.09.2019 (ВП № 52978862) про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в частині його розміру на суму 5446 грн.

- зобов`язати Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Хмельницький) повернути ОСОБА_1 (рахунок НОМЕР_1 ) незаконно стягнутий у ВП № 60100299 на виконання постанови б/н від 17.09.2019 (ВП № 5297886), виконавчий збір в розмірі 5446 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем оскаржуваною постановою було протиправно збільшено суму виконавчого збору, який необхідно їй було сплатити у виконавчому провадженні ВП № 52978862.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо його задоволення з підстав викладених у відзиві.

Усною ухвалою суду постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та визнано, що строк звернення до адміністративного суду позивачем не пропущено.

Усною ухвалою постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання після наданих представниками сторін пояснень суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

У ході судового розгляду справи встановлено, що 25.11.2016 Корольовським відділом державної виконавчої служби міста Житомир ГТУЮ у Житомирській області було відкрито виконавче провадження ВП № 52978862 з примусового виконання виконавчого листа №296/8960/15 від 16.11.2016 виданого Корольовським районним судом м. Житомира, щодо зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати за її рахунок самочинно збудований паркан довжиною 40 пог.м., влаштований всередині периметру земельної ділянки по АДРЕСА_1 , відповідно до малюнку №18 висновку судово-будівельної експертизи №357/10-2016 від 18.10.2016 та привести земельну ділянку у придатний для використання стан. Зазначеною постановою було надано боржнику час для добровільного виконання рішення суду, а також вирішено питання щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 2900,00 грн.

У зв`язку з тим, що надійшла заява ОСОБА_2 від 06.09.2019 про повернення виконавчого документа державним виконавцем 17.09.2019 на підставі п.1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Крім того, 17.09.2019 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь Корольовського відділу ДВС м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області в сумі 8346,00 гри. та виділено в окреме виконавче провадження, що зареєстровано в автоматизованій системі виконавчого провадження за №60100299.

19.09.2019 державним виконавцем, на підставі ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження.

Слід зазначити, що відповідачем не заперечується факт того, що 28.01.2020 на депозитний рахунок відділу від ОСОБА_1 надійшли кошти в сумі 8346,00 грн., які були в подальшому перераховані державним виконавцем за призначенням.

30.01.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з тим, що борг сплачено в повному обсязі на депозитний рахунок Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі, та перераховано згідно розпорядження.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.5 статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених, зокрема п.9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Системний аналіз положення статей 26, 27 Закону № 1404-VIII свідчить, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Слід також наголосити, що єдиною нормою, яка передбачає визначення розміру виконавчого збору та документу, в якому такий розмір визначається, є частина п`ята статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону, у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, законодавцем не передбачено механізму перерахунку виконавчого збору у зв`язку із зміною розміру мінімальної заробітної плати впродовж виконавчого провадження, а чітко визначено, яким чином та на якій стадії визначається такий виконавчий збір.

Отже, розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню з боржника, розраховується, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент відкриття виконавчого провадження, адже саме у постанові про відкриття виконавчого провадження визначається розмір виконавчого збору.

Враховуючи те, що в постанові про відкриття виконавчого провадження від 25 листопада 2016 року визначено розмір виконавчого збору в сумі 2900 гривень суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 17 вересня 2019 року відповідач допустив порушення частини третьої статті 40 та частини третьої статті 27 Закону № 1404-VIII, а отже оскаржувана постанова є протиправною та її слід скасувати.

Така позиція суду ґрунтується на правовій позиція Верховного Суду викладеній у постанові від 17 січня 2019 року у справі №815/2357/17.

Крім того, суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Водночас, з огляду на те, що позивачем було сплачено усю суму виконавчого збору визначеного у оскаржуваній постанові належним способом захисту порушеного права крім скасування протиправної постанови є зобов`язання відповідача повернути ОСОБА_1 надміру стягнутий у ВП № 60100299 виконавчий збір в розмірі 5446 грн.

Згідно з ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В порушення зазначеної норми відповідачем не було доведено правомірність оскаржуваної постанови.

З огляду на встановлені у ході судового розгляду обставини та норми законодавства, які їх регулюють суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та його слід задовольнити у повному обсязі.

Беручи до уваги задоволення позову та приписи ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул. Леха Качинського, 12 А,Житомир,10014 , ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області б/н від 17.09.2019 (ВП № 52978862) про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в частині його розміру на суму 5446 грн.

Зобов`язати Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Хмельницький) повернути ОСОБА_1 (рахунок НОМЕР_1 ) незаконно стягнутий у ВП № 60100299 на виконання постанови б/н від 17.09.2019 (ВП № 5297886), виконавчий збір в розмірі 5446 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) понесені нею витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.С. Токарева