Справа № 420/7344/19
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7344/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України у не розгляді по суті заяви позивача від 06.09.2019 року та такою, що порушує права позивача;

- зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити певні дії щодо розгляду по суті заяви позивача від 06.09.2019 року, відповідно до вимог ст. 7, 15, 16, 20 Закону України "Про звернення громадян" та п. 3 Наказу № 388/5 Міністерства юстиції України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив про те, що відповідачем порушено вимоги п. 3 Наказу Міністерства юстиції України, якими визначено, що «опрацювання звернень громадян структурними підрозділами Мін`юсту та органу і установи юстиції згідно з резолюцією спрямовується на об`єктивне вирішення порушених авторами звернень питань, підготовку, супроводження, прийняття рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись, надання відповідних роз`яснень, у тому числі за результатами вивчення та перевірки на місцях викладених у зверненнях обставин, проведення інших заходів», не опрацьовано. Так, на думку позивача, у відповіді на звернення в загалі не йдеться про призначення перевірки фактів щодо протиправних дій посадовця виконавчої служби Сіренко С.В., які неодноразово встановлені судом України, та притягнення його до відповідальності. На думку позивача, відповідачем порушено ст.7, 16, 20 Закону України «Про звернення громадян», оскільки на звернення до Міністра юстиції України, як і на всі попередні звернення та скарги, надано чергову відписку яку, мабуть, підготував посадовець виконавчої служби Сіренко С.В.

Ухвалою суду від 08.01.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідно ст. 162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

03.02.2020 року за вхід. № 4676/20 через канцелярію суду від представника Міністерства юстиції України Т.О. Мікуліна (за довіреністю) надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що у позивача відсутні підстави вважати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо відсутності розгляду по суті заяви позивача від 06.09.2019 р. На думку відповідача позивачем не зазначено яким саме чином відповідь МЮУ порушує його права, також позивачем не доведено протиправну бездіяльність оскільки відповідь надано. Відповідач вказує, що на виконання вимог статті 15 Закону № 393/96-ВР заявнику надано обґрунтовану відповідь, де зазначено з яких причин його виконавчий документ не приймався державним виконавцем до виконання, повідомлено про право звернення до суду що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність та роз`яснено порядок оскарження дій державного виконавця в порядку статті 74 Закону № 1404-ІІІ та відповідного адміністративного суду.

10.02.2020 р. через канцелярію суду за вхід. № 5787/20 надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем підтримано позицію викладену в адміністративному позові.

Дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив, відповідь на відзив, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

27.04.2018 року Іллічівським міським судом Одеської області прийнято рішення у справі № 501/536/17, яким задовольнив позов ОСОБА_1 та визнав протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. щодо внесення відомостей до Вимоги державного виконавця № 467/23 від 23.08.2016 року про встановлення розміру заборгованості перед ОСОБА_1 та скасував Вимогу державного виконавця № 467/23 від 23.08.2016 року про виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду та Постанову від 13.09.2016 року щодо закінчення виконавчого провадження ВП № 49868375.

08.09.2018 року ОСОБА_1 подано до Іллічівського міського суду Одеської області скаргу на бездіяльність державної виконавчої служби щодо виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області по адміністративній справі № 501/536/17, яким визнано протиправними дії посадовця виконавчої служби Сіренко С.В.

05.11.2018 року Іллічівським міським судом Одеської області винесено ухвалу, якою скаргу задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність виконавчої служби щодо виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області по справі № 501/536/17 від 27.04.2018 р.; зобов`язано вжити необхідних заходів щодо виконання посадовцями Міністерства юстиції України рішення Європейського суду з прав людини від 19.11.2015 № 64511/12 в частині вирішення питання щодо відновлення провадження судом України, у зв`язку з виключними обставинами, відповідно до вимог п.3 ч.5 ст.361 КАС України по справі №2-А-5830/10/1570.

06.09.2019 року позивачем направлено заяву відповідно до вимог ст. ст. 1, 4 Закону України «Про звернення громадян» із додатками про притягнення до відповідальності старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В . за протиправні дії, які він скоїв під час виконання службових обов`язків, що неодноразово встановлено рішеннями суду України та надання належної оцінки діям керівників посадовця виконавчої служби Сіренко С.В., якими неодноразово порушено вимоги Закону України «Про звернення громадян» та Наказу Міністерства юстиції України № 388/5 від 15.02.2017 року адресовану Міністрові юстиції України.

10.10.2019 р. надано відповідь за № 5263/я-16153/20/ «Про результати розгляду», в якій зазначено:

«Згідно інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження, встановлено, що по виконавчому провадженню № 60106949 з виконання виконавчого листа № 501/2675/18 виданого 02.09.2019 р. Іллічівським міським судом Одеської області про зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити необхідних заходів щодо виконання посадовцями Міністерства юстиції України рішення Європейського суду з прав людини №64511/12 від 19.11.2015 року в частині вирішення питання щодо відновлення провадження судом України у зв`язку з виключними обставинами відповідно до вимог п.3 ч.5 ст.361 КАС України по справі №2-а-5830/10/1570, 19.09.2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання у відповідності по пункту 6 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 13)

Одночасно повідомляємо, що у відповідності до статті 4 Закону у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Крім того, частиною другою статті 74 Закону передбачено, що рішення, пл чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.»

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України кожному гарантовано право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організаційне залежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, серед іншого, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги та письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення

Згідно із статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Процедуру розгляду звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації у разі, якщо суб`єкт відносин у сфері доступу - запитувач інформації є фізичною особою або громадським об`єднанням без статусу юридичної особи; здійснення контролю за дотриманням строків їх розгляду; основні вимоги до організації і проведення особистого прийому громадян; загальні засади ведення діловодства за зверненнями громадян та запитами на отримання публічної інформації у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління врегульовано Порядком розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління затвердженого наказом Міністерства юстиції України 15.02.2017 за № 388/5 (далі - Порядок № 388/5).

Відповідно до пункту 12 розділу І Порядку № 388/5 організація діловодства за зверненнями громадян, запитами на отримання публічної інформації у Міністерстві юстиції України забезпечується Державним секретарем Міністерства юстиції України, в органах і установах юстиції - заступником керівника органу чи установи відповідно до розподілу повноважень.

Організація діловодства за зверненнями громадян та запитами на отримання публічної інформації у Міністерстві юстиції України покладається на Департамент комунікації, документообігу та контролю, який забезпечує:

організацію роботи зі зверненнями громадян та запитами на отримання публічної інформації;

надання інформаційно-довідкових послуг фізичним та/або юридичним особам з питань, що стосуються діяльності Міністерства юстиції України, які надходять на єдиний багатоканальний телефонний номер та електронну адресу Міністерства юстиції України;

особистий прийом громадян, які звернулись до Міністерства юстиції України;

надання роз`яснень у межах повноважень.

Контроль за змістом, якістю підготовки, оформленням на належному рівні документів, дотриманням строків розгляду звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації, а також організацією діловодства за зверненнями громадян, запитами на отримання публічної інформації та зберіганням документів у структурних підрозділах апарату Міністерства юстиції України, органів і установ юстиції покладається на їх керівників.

У структурних підрозділах апарату Міністерства юстиції України ведення діловодства за зверненнями громадян, запитами на отримання публічної інформації покладається на визначену керівником посадову особу або декількох осіб. Зазначені функції зазначаються у їх посадових інструкціях.

Додержання вимог цього Порядку № 388/5 є обов`язковим для всіх структурних підрозділів апарату Міністерства юстиції України, органів і установ юстиції, що в повному обсязі виконано Відповідачем.

Відповідно до пункту 2 розділу III Порядку № 388/5 Департамент комунікації, документообігу та контролю після попереднього розгляду та реєстрації звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації скеровує їх керівництву Міністерства юстиції України, органу, установи юстиції відповідно до розподілу повноважень для визначення виконавця. Оригінали документів передаються визначеній відповідальній особі, яка ставить підпис у журналі передання кореспонденції або у реєстрі передання з зазначенням дати та часу отримання.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 388/5 виконання звернень, запитів на отримання публічної інформації забезпечують посадові особи, зазначені у резолюції керівництва Міністерства юстиції України, органу, установи юстиції, а також працівники, яким безпосередньо доручено їх виконання.

Розгляд звернень, запитів на отримання публічної інформації структурними підрозділами апарату Міністерства юстиції України, органу, установи юстиції згідно з резолюцією спрямовується на об`єктивне та своєчасне вирішення порушених заявниками питань, перевірку викладених фактів, прийняття рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечення його виконання та інформування заявників про результати розгляду.

Відповідь за результатами розгляду звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації обов`язково надається заявнику тим органом, який їх отримав.

Завдання та повноваження Міністерства юстиції України визначені Положенням про Міністерство юстиції України затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 за № 228 (далі - Положення про МЮУ).

Відповідно до пункту першого Положення про МЮУ - Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно підпунктів 2-3, 2-4 пункту 3 Положення про МЮУ серед основних завдань Мінюсту визначено забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері організації примусового виконання рішень та забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-ІІІ виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до Закону № 1404-ІІІ виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення. При виконанні своїх службових повноважень державний виконавець повинен чітко дотримуватись вимог та положень Закону, Конституції України та інших нормативних актів.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Тобто у державного виконавця відсутні повноваження щодо не прийняття повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у відповідності до пункту 6 статті 4 Закону № 1404-ІІІ, а Закон № 1404-ІІІ зобов`язує його вчинити такі дії - прийняти повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання у відповідності до пункту 6 статті 4 Закону № 1404-ІІІ.

Державний виконавець не є суб`єктом складання виконавчого документу або судового рішення, а є лише особою, яка здійснює примусове виконання судових рішень і рішень інших органів та наділений спеціальними повноваженнями, чітко передбаченими Законом № 1404-ІІІ.

З огляду на встановлене, суд зазначає. що позивачу надано відповідь, де зазначено з яких причин його виконавчий документ не приймався державним виконавцем до виконання, повідомлено про право звернення до суду що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність. Крім того, заявнику роз`яснено порядок оскарження дій державного виконавця в порядку статті 74 Закону № 1404-ІІІ та відповідного адміністративного суду.

Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість наданої позивачу відповіді.

З огляду на встановлене, позивач фактично не погоджується зі змістом наданої відповіді, при цьому, незгода заявника з відповіддю не свідчить про порушення відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян».

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не стягуються. Оскільки відповідно до вимог п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід війни ІІ групи.

Керуючись ст. ст. 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Токмілова Л.М.

.