Справа № 462/945/20
Суддя: Палюх Н. М.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/945/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

з участю секретаря Сех Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, старшого лейтенанта поліції інспектора УПП у Львівській області Мусатова Максима Євгеновича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

Гуцал Ю. ОСОБА_2 17 лютого 2020 року звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та старшого лейтенанта поліції інспектора УПП у Львівській області Мусатова М.Є., в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2082949 від 08.02.2020, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.02.2020 інспектором поліції Мусатовим М.Є. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2082949, згідно якої він нібито 08.02.2020 о 14.20 год. по вул. Городоцькій, 282а у м.Львові, керуючи автомобілем Skoda Octavia номерний знак НОМЕР_1 рухався в населеному пункті у м.Львові зі швидкістю 92 км/год., при дозволеній швидкості не більше 50 км/год., чим перевищив швидкість руху на 42 км/год. і чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху, за що до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП. При цьому, швидкість руху вимірювалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості Trucam LTI 20/20 ТС000683. З даною постановою він не згідний, вважає її незаконною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у вказаний час та місце він рухався автомобілем з дотриманням Правил дорожнього руху та на вимогу працівника поліції здійснив зупинку. Після цього інспектором поліції було повідомлено, що він нібито порушив вимоги ПДР, а саме перевищив дозволену швидкість руху в межах населеного пункту. У свою чергу він зазначив інспектору поліції, що жодного порушення Правил дорожнього руху він не вчиняв, оскільки рухався з дозволеною швидкістю руху в потоці машин. Не вз"явши його пояснення до уваги, не показавши йому на приладі вимірювання зафіксованої швидкості саме його автомобіля, інспектор поліції розпочав складати оскаржувану постанову, пояснивши йому, що в разі незгоди з такою, він може оскаржити її в суді. Крім цього, позивач зазначає, що йому не було надано для ознайомлення копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, відповідно до якого лазерний вимірювач Trucam LTI 20/20 ТС000683 відповідає вимогам технічної документації. За наведеного просить позови задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 18.02.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд постановив проводити розгляд справи у відсутності відповідачів, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2082949 від 08.02.2020, винесеної старшим лейтенантом поліції інспектором УПП у Львівській області Мусатовим М.Є., притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 08.02.2020 о 14.20 год. по вул. Городоцькій, 282а у м.Львові, керуючи автомобілем Skoda Octavia номерний знак НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті у м.Львові зі швидкістю 92 км/год., при дозволеній швидкості не більше 50 км/год., чим перевищив дозволену швидкість руху на 42 км/год. і чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху. При цьому, швидкість руху вимірювалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості Trucam LTI 20/20 ТС000683.

Відповідно до ст. 222 КУпАП про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею ст. 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачі в судове засідання не з`явились та не довели правомірність винесеної інспектором поліції постанови відносно позивача за ч.1 ст.122 КУпАП та наявність події адміністративного правопорушення, та будь-яких доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил дорожнього руху не надали, зокрема відповідачами не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідачі мали можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність дій інспектора поліції на стадії судового розгляду справи, однак не надання відповідачами доказів в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись доказами наданими позивачем, що відповідає положенням КАС України.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

З урахуванням наявних по справі доказів вбачається, що старшим лейтенантом поліції порушено норми ст.245 КУпАП, а саме не було вжито належних заходів, спрямованих на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а вина позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення ґрунтується виключно на даних з постанови у справі про адміністративне правопорушення, факт вчинення якого останнім заперечується.

Згідно п. 3.ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та доведеними, відповідачі в судове засідання не з`явилися, доказів на спростування доводів позивача суду не надали, а тому позовні вимоги позивача є такими, що підлягають до задоволення шляхом скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2082949 від 08.02.2020, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача слід закрити, оскільки немає доказів складу адміністративного правопорушення, а відсутність складу адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП виступає обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до ч. 5ст. 139 КАС України, судові витрати належить віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.4 ст. 288 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 73-77, 90, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2082949 від 08.02.2020, винесеної старшим лейтенантом поліції інспектором УПП у Львівській області Мусатовим М.Є. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, згідно п.15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України через Залізничний районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, адреса місцезнаходження: м.Львів, вул. Перфецького, 19.

Відповідач старший лейтенант поліції інспектор УПП у Львівській області Мусатов Максим Євгенович, службова адреса: м.Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя: