Справа № 200/10759/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про зупинення провадження по справі

10 березня 2020 року справа №200/10759/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Арабей Т.Г.

Гайдар А.В.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року в справі №200/10759/19-а (головуючий І інстанції Михайлик А.С, повний текст рішення складено та підписано 29 листопада 2019 року в м. Слов`янськ) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання нарахувати та виплатити кошти, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки, у зв`язку із звільненням в запас та зобов`язання виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки в сумі 48 140,07 грн., визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 26.06.2016р. по 01.03.2018р.; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 26.06.2016р. по 01.03.2018р. в сумі 2605,55 грн.; визнати протиправними дії з невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення з посади головного сержанта роти снайперів військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України за 2019 рік; визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення повного розрахунку станом на час звільнення з лав Збройних сил України та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.07.2019р. по дату фактичної виплати або ухвалення рішення по суті справи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 26.06.2016р. по 01.03.2018р.; зобов`язано нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 26.06.2016р. по 01.03.2018р.; визнано протиправною бездіяльність щодо невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік; зобов`язано нарахувати та виплатити матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік на підставі рапорту від 04.02.2019 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; визнано протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік; зобов`язано нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік; визнано протиправною бездіяльність щодо не проведення повного розрахунку на час звільнення з лав Збройних Сил України. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.07.2019 року по дату повного розрахунку або на час ухвалення рішення суду щодо суті спору і в цій частині задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні передбачено ст.117КзПП. Позивач зазначив, що відповідно до п.242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з них усіх необхідних розрахунків не включається без його згоди зі списків особового складу військової частини. У рішенні Конституційного Суху України від 22.02.2012 року №4-рп/2012 зазначено, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Крім того, в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Також, зазначена позиція відображена в постанові Верховного суду від 24.01.2019 року по справі №802/28/16-а.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те що, позивач проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України з 26.06.2016р. по 11.07.2019р.. Судом першої інстанції не враховано, що питання компенсації за невикористані додаткові відпустки у зв`язку зі звільненням виникло під час особливого періоду, протягом якого надання додаткових відпусток учасникам бойових дій припинено. Оскільки надання додаткових відпусток припинено, відповідач вважає, що й підстав для виплати грошової компенсації за їх невикористання немає. Щодо невиплати сум індексації грошового забезпечення за період служби позивача відповідач наголошує на тому, що індексація грошового забезпечення виплачується у межах наявного фінансового ресурсу. У межах наявного фінансового ресурсу військової частини можливості виплати індексації за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року не було, з березня 2018 року оклад військовослужбовців було підвищено. Стосовно невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідач зазначив, що комісією по розгляду клопотань на виплату матеріальної допомоги військової частини НОМЕР_2 розгляд рапорту позивача про надання матеріальної допомоги перенесено на кінець року, станом на день розгляду справи рапорт не розглянуто. Оскільки військова частина НОМЕР_1 підпорядковується командуванню військової частини НОМЕР_2 та не може згідно статуту внутрішньої служби не виконати прямого наказу, матеріальна допомогу позивачу не була виплачена під час звільнення.

Позивач та його представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, вважають, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Відповідач у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у відповідності до вимог ст.247 КАС України, прийнято часткове рішення стосовно апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України та продовжено провадження в частині невирішених вимог.

Відповідачем надано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 810/451/17.

Порядок зупинення провадження у справі визначено статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до пункту 5 частини 1 якої суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного суду від 08 листопада 2018 року у справі №821/1083/17 за позовом особи до Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при скороченні штатів, справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Верховного суду від 06 листопада 2019 року у справі №810/451/17 за позовом особи до Державної фіскальної служби України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, справу також передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

За встановлених Верховним судом в цих справах обставин, мається різне тлумачення і застосування судами положень статті 117 КЗпП, що зумовлено неоднаковою правозастосовною практикою Верховного Суду України і практикою Верховного Суду щодо трактування положень вказаної статті та їхніх підходів до застосування її положень за схожих правових ситуацій.

Оскільки, колегія суддів Касаційного адміністративного Суду у складі Верховного Суду висловила намір відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України, Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 11 грудня 2019 року прийняла справу №810/451/17 до розгляду.

Враховуючи, що предметом розгляду у наведених вище справах також є не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки, що є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 810/451/17.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 810/451/17 підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 236, 292, 310, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року в справі №200/10759/19-а до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 810/451/17.

Вступна та резолютивна частина ухвали прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 10 березня 2020 року.

Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 11 березня 2020 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 10 березня 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді Т.Г. Арабей

А.В. Гайдар