Справа № 520/810/2020
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 р. № 520/810/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 15-14 від 25.09.2019 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 09.04.2014 року; зобов`язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області поновити посвідку на постійне проживання громадянці Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом видачі нової.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 15-14 від 25.09.2019 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 09.04.2014 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Представник відповідача до суду не прибув, про тату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Від відповідача надійшов відзив на позов щодо безпідставності заявлених вимог, оскільки позивач під час отримання дозволу на імміграцію подала неправдиві відомості щодо законності свого перебування на території України та порушила законодавство про правовий статус іноземців.

Позивач надав відповідь на відзив щодо помилковості доводів відповідача.

Суд, на підставі ст. 205 КАС України, вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка Узбекистану, паспорт НОМЕР_2 від 23.04.2015 року строк дії до 22.04.2025 року.

04.04.2014 року рішенням Головним Управління Державної міграційної служби України в Харківській області позивачу надано дозвіл на імміграцію Україну.

09.04.2014 року Головним Управлінням Державної міграційної служби України в Харківській на підставі дозволу на імміграцію в Україну, відповідно до Закону України «Про імміграцію» позивачу видано посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 терміном дії - безстроково.

05.05.2014 року Московським РВ ГУ ДМС України в Харківській області зареєстровано місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

13.04.2019 року позивач звернувся із заявою до Київського відділу поліції ГУ НП в Харківський області по факту втрати посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 09.04.2014 року, яка була зареєстрована в ЖЄО № 12787 від 13.04.2019 року.

10.05.2019 року позивач отримав від Київського відділу поліції ГУ НП в Харківський області висновок стосовно його заяви в якому повідомлено, що прийнятими заходами встановити місце знаходження вищезазначених документів не виявилося можливим.

25.12.2019 року адвокат Вітер Н.В. у зв`язку із наданням правової допомоги позивачу звернулась до ГУ ДМС України в Харківській області із адвокатським запитом № АЗ-357/19 яким просила надати наступну інформацію, а саме: повідомити стан чинності на теперішній час дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 09.04.2014 року громадянці Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у разі прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне серії НОМЕР_1 від 09.04.2014 року громадянці Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати копію рішення; у разі прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне серії НОМЕР_1 від 09.04.2014 року громадянці Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати копію висновку на підставі якого прийнято рішення.

Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області письмовою відповіддю № 6301.8.1-53/63.3-20 від 03.01.2020 року наданою адвокату Вітер Н .В. на адвокатський запит №АЗ-357/19 від 25.12.2019 року надано копію рішення Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 15-14 від 25.09.2019 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 09.04.2014 року .

Також було надано копію висновку Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо "Перевірки законності надання дозволу на імміграцію громадянці Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.04.2014 року".

Так, рішенням Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 15-14 від 25.09.2019 року визначено, що громадянці Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі пункту 1 та 5 частини першої ст.12 Закону України « Про імміграцію» скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 04.04.2014 року .

Також рішенням Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 15-14 від 25.09.2019 року визначено, що посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 09.04.2014 року скасована на підставі вимог підпункту 1 пункту 64, підпункту 4 пункту 72 Порядку оформлення, видачі, обміну скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 321.

Висновком зазначено, що у зв`язку із зверненням громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з питання обміну посвідки на постійне проживання в Україні, у ході додаткової перевірки законності перебування іноземців в Україні на момент подачі та отримання документів, встановлено, що остання, законність свого перебування на території України на день подачі заяви про отримання дозволу на імміграцію, 27.12.2013, підтвердила копією паспорту № НОМЕР_3, виданого 06.12.2011 МВС Республіки Узбекистан, терміном дії до 02.12.2031, із штампом про виїзд з України через КПП «Козача Лопань» 17.08.2013 та в`їзд в Україну через КПП «Козача Лопань» 07.11.2013.

Однак, згідно з інформацією, отриманою з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювала в`їзди в Україну та виїзди з України на підставі паспорту № НОМЕР_3 у проміжок часу, який входить у період контролю при обчисленні строку перебування , а саме: в`їзд -23.06.2012 року, виїзд - 09.04.2015 року.

Як вважає відповідач, на момент подачі заяви про надання дозволу на їм імміграцію (27.12.2013) в Україну громадянка ОСОБА_1 перебувала на території України з порушенням вимог підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів для в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Таким чином, відповідач стверджує, що дозвіл на імміграцію в Україну надано громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі свідомо неправдивих відомостей, крім того вказаний іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Скасовуючи рішення про надання дозволу на імміграцію, відповідачем зазначено п.1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» , а саме з підстав того, що позивачка надала про себе неправдиві відомості щодо законності свого перебування на території України та крім того порушила законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Позивач, не погодившись з зазначеним рішенням, звернулась до суду.

По суті позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про імміграцію» (надалі - Закон) : імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно ст.4 Закону, дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів.

Статтею 6 Закону визначено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, зокрема, організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Згідно ст.13 Закону, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання. Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення. Якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством України. У разі скасування дозволу на імміграцію стосовно особи, яка була до його надання визнана біженцем в Україні, її не може бути вислано або примусово повернуто до країни, де її життю або свободі загрожує небезпека через її расу, національність, релігію, громадянство (підданство), належність до певної соціальної групи або політичні переконання. Якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.

Особа може повторно подати заяву про надання дозволу на імміграцію не раніше ніж через рік з дня прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію чи його скасування (ст.14 Закону).

Згідно ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 ( далі - Порядок).

Пунктом 11 вказаного Порядку визначено перелік документів, що подаються для отримання дозволу на імміграцію

Дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу. Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію. ( п.21 Порядку).

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу. У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу ( п.22 Порядку).

ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти ( п.23 Порядку).

Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321.

Згідно п.64-66 вказаного порядку, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України "Про імміграцію";2) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 3) в інших випадках, передбачених законом. Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування. Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається їм рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

В ході розгляду справи судом встановлено, що на час прийняття рішення щодо видачі дозволу на імміграцію в Україну, відповідачем не було встановлено підстав відмови у наданні дозволу на імміграції в Україні. Крім цього, на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію, уповноважений державний орган, за наслідками перевірки документів позивача будь-яких порушень законодавства не виявив.

Згідно копії рішення ГУ ДМС України в Харківській області від 25.09.2019 року про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну вбачається, що однією з підстав для скасування дозволу на імміграцію зазначено п. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію", тобто надання дозволу на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Відповідачем зазначається, що в ході перевірки законності перебування іноземця на території України за відомостями інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» встановлено, громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювала в`їзди в Україну та виїзди з України на підставі паспорту № НОМЕР_3 у проміжок часу, який входить у період контролю при обчисленні строку перебування , а саме: в`їзд -23.06.2012 року, виїзд - 09.04.2015 року.

Відповідачем зроблено висновок, що дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання Україні надано громадянка Узбекистану ОСОБА_1 на підставі свідомо неправдивих відомостей.

Так, згідно копії рішення ГУ ДМС України в Черкаській області від 25.09.2019 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну вбачається, що другою з підстав для скасування дозволу на імміграцію зазначено п. 5 ст. 12 Закону України "Про імміграцію", тобто те, що позивач порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно пункту 5 статті 12 Закону № 2491-ІІІ дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Відповідач вважає, що на момент подачі заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянка Узбекистану ОСОБА_1 перебувала на території України з порушенням вимог підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 № 150, якою передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів для в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Разом з тим, суд вказує, що зазначені відомості інформаційної системи "Аркан" не є беззаперечною передбаченою законодавством підставою для скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання позивачу.

Крім того, відповідачем не надано доказів того, що дата штампів про перетин державного кордону позивачем, які проставлені в паспортному документі серії НОМЕР_4 , виданому 06.12.2011 р. є недійсними, чи визнано у судовому порядку факт їх підробки.

Таким чином, відсутні докази того, що дозвіл на імміграцію позивачу наданий на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Використання завідомо підробленого документа кваліфікується як злочин, відповідно до частини четвертої статті 358 Кримінального Кодексу України.

В матеріалах справи відсутні вироки суду, якими встановлено, що паспорт серії НОМЕР_4 виданий 06.12.2011 р. є недійсним та штампи про перетин позивачем державного кордону України підроблені.

Відповідачем не надано вироку суду по кримінальній справі за статтею 358 Кримінального кодексу України відносно будь-якої особи, чим підтверджувався би факт недійсності, або підробки в паспортному документі НОМЕР_4 виданий 06.12.2011 р. дата штампу про перетин державного кордону позивачем.

Отже, не існує належних доказів надання позивачу відповідачем дозволу на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Крім того, відсутні докази порушення законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а відповідачем не надано доказів притягнення його до адміністративній відповідальності за це порушення.

Згідно статті 23 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

За ст. 203 КУпАП України, порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Представником позивача було направлено адвокатські запити до Головного управління Національної поліції в Харківській області та до Державної прикордонної служби України.

З відповідей на вказані запити вбачається наступне:

- згідно відомостей Єдиного реєстру досудових розслідувань та ІІПС «Армор» відомості щодо оголошення про підозру ОСОБА_1 слідчими ГУНП в Харківській області, відсутні;

- кримінальних проваджень за фактом здійснення підробки ОСОБА_1 у своєму паспорті штампів про виїзд 17.08.2013 року з України через КПП «Козача Лопань» та в`їзд в Україну 07.11.2013 року через зазначене КПП за даними Єдиного реєстру досудових розслідувань та ІІПС «Армор» кримінальні провадження по вищезазначеному факту, розпочаті слідчими ГУНП в Харківській області, відсутні;

- порушення відносно співробітників УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області кримінальних проваджень стосовно здійснення ними у паспорті на ім`я ОСОБА_1 штампів про виїзд 17.08.2013 року з України через КПП «Козача Лопань» та в`їзд в Україну 07.11.2013 року через зазначене КПП , за даними Єдиного реєстру досудових розслідувань та ІІПС «Армор» кримінальні провадження по вищезазначеному факту, розпочаті слідчими ГУНП в Харківській області, відсутні.

Крім того, представником позивача до матеріалів справи надана відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 0.184-6679/0/15-20-вих від 27.02.2020 року, наданої на запит представника позивача адвоката Вітер Г.Р., якою повідомлено про неможливість надати наявну у базі інформацію про перетинання державного кордону України зазначеною у зверненні особою у період з 01.08.2013 р. по 01.12.2013 року, оскільки дана інформація, яка зберігається 5 років - не збереглася .

В ході перевірки законності перебування позивача на території України за відомостями інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» встановлено, що інформація про перетин державного кордону (наявні в паспорті позивача штампи про виїзд 17.08.2013 року з України через КПП «Козача Лопань» та в`їзд в Україну 07.11.2013 року через зазначене КПП ) за базою не значиться. Відтиски вказаних штампів містились в паспорті позивача НОМЕР_3, виданого 06.12.2011 МВС Республіки Узбекистан.

На момент скасування дозволу на імміграцію позивачу, 25.09.2019 року позивача документовано іншим паспортом НОМЕР_2 виданий 23.04.2015 року, що підтверджує правовий зв`язок з Республікою Узбекистан.

Отже, перевірити справжність таких штампів у паспорті НОМЕР_3, виданого на ім`я позивача 06.12.2011 року, не вбачається можливим.

За приписами ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглядом справи доведено, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області №15-14 від 25.09.2019 року про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання позивачу, не мав належних та допустимих доказів щодо відповідності причин для такого скасування, а тому таке рішення суб`єкта владних повноважень підлягає скасуванню.

Решта вимог є пов`язаними та такими, що також підлягають задоволенню.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 255, 257, 295, 297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 15-14 від 25.09.2019 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 09.04.2014 року.

Зобов`язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області поновити посвідку на постійне проживання громадянці Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом видачі нової.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 1681,60 грн. ( одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 10 березня 2020 року.

Суддя Заічко О.В.