Справа № 561/162/20
Суддя: Дідик А. В.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

смт Зарічне

12 березня 2020 року Справа № 561/162/20

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Дідика А. В.,

при секретарі Расевич Г. І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

його представникка - адвоката Яскевича Ф.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора сектора реагування патрульної поліції №4 Зарічненського відділення поліції Діжурко Іни Олександрівни про визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Зарічненського відділення поліції Діжурко Іни Олександрівни (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення.

У обґрунтування позовної заяви зазначив, що 15 лютого 2020 року відповідач виніс щодо нього постанову про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 741226 від 15 лютого 2020 року. (далі по тексту - Постанова), якою притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 1,2 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у вигляді 425,00 гривень штрафу.

Згідно Постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він 15 лютого 2020 року близько 08 год. 55 хв. в с. Іванчиці по вул. Колгоспна, керував транспортним засобом марки "АУДІ А4", реєстраційний номер НОМЕР_1 не маючи при собі посвідчення водія на право керування т/з відповідної категорії, перетнув суцільну лінію розмітки 1.1., яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, під час руху не був пристебнутим ремнем пасивної безпеки, під час руху повороту ліворуч не ввімкнув відповідний показчик повороту, при зупинці на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Не погоджуючись із такими діями та рішенням інспектора СРПП №4 Зарічненського ВП Вараського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Діжурко І. О., позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати накладене на нього адміністративне стягнення, оскільки вказаних порушень не вчиняв, зокрема, по причині відсутності у власності чи користуванні вказаного транспортного засобу.

Про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 1,2 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП, позивач дізнався від захисника 21 лютого 2020 року, уповноваженого ним для надання правничої допомоги, коли останній ознайомлювався з матеріалами справи № 561/157/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Оскільки позовна заява подана до суду 24 лютого 2020 року, то срок на оскарженн япостанови не сплив.

У позовній зазяві зазначено, що відповідачем також, були грубо порушені вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП. Відповідач порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, крім того будь-які докази вчинення адміністративного правопорушення у останнього при складенні постанови були відсутні. Отже, вважає. що дана постанова про адміністративне правопорушення була винесена з порушенням його прав та вимог чинного законодавства.

ОСОБА_1 вважає, що не порушував вимог Правил Дорожнього руху тому у його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1,2 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП. Просить визнати протиправною та скасувати Постанову.

Позивач у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити. оскільки позивач транспортним засобом 15 лютого 2020 року не керував, а також будь якими доказами порушення правил дорожнього руху не підтверджено.

Відповідачка у судове засідання призначене на 06 березня 2020 року об 10:00 год., не з`явилась, про дату та час розгляду справи у суді повідомлена належним чином, подала на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, а також заперечення проти позовної заяви від 06 березня 2020 року.

Дослідивши матеріали заперечення, судом встановлено, що воно подане із порушенням строків. а також у ньому не наведено причин пропуску строку на його подання. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав копію ухвали разом із копією позовної заяви та доданих до неї документів 28 лютого 2020 року, а заперечення проти позову надіслав на адресу суду 06.03.2020 року, а отже з порушенням трьохденного строку визначеного судом для подання відзиву на позовну заяву.

Також всупереч вимозі ч. 3 ст. 162 КАС України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, відповідачем не було надіслана копія заперечення та доданих до нього документів іншим учасникам справи, а саме відповідачу.

За результатом задоволення клопотання відповідача, судове засідання відкладалось розглядом на 12 березня 2020 року об 14:30 год. У судове засідання на вказану дату відповаідач не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. За змістом ст. ч. 1 ст. 205 КАС України з урахуванням скорочених строків розгляду у справах про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, що зазначено у ст. 286 КАС України, відсутні підстави для повторного відкладення розгляду справи та наявні підстави для розгляду справи за наявними матеріалами.

На підставі повного всебічного об`єктивного з`ясування обставин справи, дослідивши письмові докази по справі суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі за текстом -ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема за ч. 1 ст. 126, ч. 1,2 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так за ч. 1 ст. 126 КУпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката - "Зелена картка"). Відповідно до п. 2.1 «а» водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Так за ч. 1 ст. 122 КУпАП України передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Відповідно до п. 8.5.1. Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

За ч. 2 ст. 122 КУпАП України передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. Відповідно до п. 2.3 в на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі (підпункт змінено 11.07.2018);

Так, відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП України передбачена відповідальність за, Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами. Відповідно до п. 2,3 в, на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі (підпункт змінено 11.07.2018);

Так, відповідно до ст. 125 КУпАП України передбачена відповідальність за Інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Втім, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даних правопорушень, в тому числі не зазначено жодних відомостей про фіксування подій на нагрудну камеру поліцейського, а також, не визначено, яким чином відповідач дійшов висновку, що позивач не мав при собі посвідчення водія на право керування т/з відповідної категорії, перетнув суцільну лінію розмітки 1.1., яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, під час руху не був пристебнутим ремнем пасивної безпеки, під час руху повороту ліворуч не ввімкнув відповідний показчик повороту, при зупинці на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, а також відсутні відомості щодо порядку (черговості) дій поліцейського при складенні оскаржуваної постанови.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін диспозитивність та офіційного з`ясування всіх обставин у справі

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

В порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів у підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах справи відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення, при цьому пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектором відібрані не були і його підпис у оскаржуваній постанові відсутній.

Позивачем до позовної заяви долучено відеозапис, з його слів, вулиці Колгоспної у с. Іванчиці Зарічненського району Рівненської області, на якій немає дорожньої розмітки. Проте вказаний доказ не може бути взятий судом до уваги у якості належного, оскільки не містить конкретної прив`язки до місцевості.

Крім того суд критично ставитьсі до показів свідка ОСОБА_2 товариша ОСОБА_1 , допитаного у судовому засіданні, який показав, що стояв на зупинці у с. Іванчиці, Зарічненського району Рівненської області, коли побачив автомобіль Ауді-А4, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 - брат, ОСОБА_1 , який у той час перебував на пасажирському сидінні. Ці покази не підтверджуються іншими матеріалами справи, тому з урахуванням товариських відносин свідка з позивачем сприймаються судом як неналежні.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним Постанови, суд вважає, що остання підлягає скасуванню, з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 244-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 741226 від 15 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126, ч. 1,2 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126, ч. 1,2 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення проголошене 12 березня 2020 року об 15:40 год.

Суддя А. В. Дідик