Справа № 580/279/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2020 року справа № 580/279/20
10 годин 51 хвилина м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/279/20

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [позивач особисто]

до управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача Новохатько К.Ю. за довіреністю]

про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, прийняв рішення.

21.01.2020 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03.07.2019 № 46 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перевести з 14.06.2019 ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію у зв`язку з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 18, пункту «а» частини 1 статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначити та виплатити пенсію у розмірі 80% від суми грошового забезпечення.

Ухвалою від 27.01.2020 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 21.02.2020. Ухвалою від 21.02.2020 відкладено розгляд справи до 10.03.2020.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.06.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію у зв`язку з інвалідністю внаслідок війни з 14.06.2019 відповідно до пункту «а» частини 1 статті 21 та статті 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262) та призначити пенсію у розмірі 80% від суми грошового забезпечення. 07.08.2019 позивачем отримано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03.07.2019 № 46 «Про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 » у зв`язку з тим, що Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає вичерпний перелік військової служби і у зазначеному переліку, перебування військовозобов`язаних на військових зборах відсутнє, тому, військовозобов`язані, призвані на військові збори, не набувають статусу осіб, що проходять військову службу. Позивач вважає рішення від 03.07.2019 № 46 протиправним, позаяк з 12.07.1986 до 12.08.1986, був призваний військовим комісаріатом на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 14.06.2019 позивачем в Управлінні соціального захисту населення Маньківської РДА Черкаської області отримано посвідчення серії НОМЕР_2 про отримання статусу інваліда війни другої групи, видано відповідно до пункту 2 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551). Відповідно до посвідчення ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни. Позивачем зазначено, що відповідно до позиції 10 таблиці розрахунку пенсії за вислугою років ОСОБА_1 від 10.01.2020 (пенсійна справа № 9079) «інвалід війни 3-ї групи/при виконанні обов`язків В/С інвалід війни 3-ї групи (стаття 7 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») - нараховано щомісячну надбавку до пенсії 655 грн, 20 коп». Позивач вважає, що відповідач безпідставно заперечує наявний у позивача статус особи з інвалідністю.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 19.02.2020 подав до суду відзив на позов, де зазначив, що 03.07.2019 було здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.06.2019 у зв`язку із встановленням позивачу інвалідності на підставі довідки МСЕК від 15.05.2019. Також зазначено, що перерахунок пенсії здійснювався у зв`язку з набуттям чинності постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 з 01.01.2008, на момент дії Закону №2262 у редакції від 04.04.2006, пенсію призначено в розмірі 70 % сум грошового забезпечення, з урахуванням вислуги років 25 років (50 % (за 20 років) + 15 % (5 років х 3 % за вислугу понад 20 років) + 5% (відставка)). Представником відповідача у судовому засіданні 10.03.2020 зазначено, що під час прийняття оскаржуваного рішення позивач не мав статусу особи, яка отримала інвалідність під час проходження військової служби.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

14.06.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію у зв`язку з інвалідністю відповідно до Закону №2262. За результатами розгляду зазначеної заяви відповідачем 03.07.2019 прийнято рішення № 46, відповідно до якого відповідачем на підставі статті 18 Закону №2262 відмовлено позивачеві у призначенні пенсії з інвалідності. У обґрунтуванні відмови зазначено, що відповідно до статті 18 Закону №2262 пенсії з інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються у разі, якщо інвалідність настала у період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), що виникло у період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства. Перелік військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (пункт 6 статті 2) і у зазначеному переліку відсутні військовозобов`язані, які перебували на військових зборах, тому не набувають статусу осіб, які проходять військову службу.

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи правомірність оскаржуваної відмови, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення від 24.03.2006 серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.27).

Згідно відомостей військового квитка НОМЕР_4 (а.с.20) позивач з 12.07.1986 до 12.08.1986 виконував урядове завдання з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини НОМЕР_5 .

Відповідно до посвідчення від 24.03.2006 серії НОМЕР_3 позивач є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи першої категорії (а.с.27).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 458644 ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності з 14.05.2019, захворювання пов`язане з виконанням обов`язку військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.28).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни. Зазначене посвідчення видано на підставі пункту 2 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с.30).

Згідно протоколу від 13.04.2008 ОСОБА_1 перераховано пенсію з 01.04.2008:основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 25) у розмірі: ІВВВ інвалідів війни 3 групи/при виконанні обов`язків військової служби інвалід війни 3 гр (а.с.31).

Чинний станом на час виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС Закон СРСР від 12.10.1967 «Про загальний військовий обов`язок» передбачав види військової служби: дійсну військову службу за призовом (Глави 2-4); службу на військових зборах осіб, звільнених в запас (Глава 6). Згідно відомостей військового квитка НОМЕР_4 позивач 19.09.1986 отримавши мобілізаційний припис (а.с.19) виконував урядове доручення з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.20), тобто проходив службу на військових зборах.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються під час розгляду іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 18 Закону № 2262 встановлено, що пенсії у зв`язку з інвалідністю особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються у разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), що виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Оскільки у період з 12.07.1986 до 12.08.1986 позивач був призваний на спеціальні збори та направлений в зону відчуження для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (підтверджується військовим квитком НОМЕР_4 (а.с.16-21) та рішеннями, що набрали законної сили стосовно ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в Черкаській області від 20.04.2006 у справі № 2а-118/06, стосовно ОСОБА_1 та управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 26.07.2019 у справі № 580/1739/19), а положення статті 18 Закону №2262 не містять вимог щодо проходження «дійсної» строкової служби, то суд дійшов висновку про наявні підстави повторного розгляду відповідачем матеріалів заяви позивача, у тому числі з урахуванням преюдиційності рішення від 20.04.2006 у справі №2а-118/06.

Враховуючи зазначене, оскаржуване рішення відповідача від 03.07.2019 № 46 є протиправним та належить скасуванню.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перевести з 14.06.2019 ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію у зв`язку з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 18, пункту «а» частини 1 статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначити та виплатити пенсію у розмірі 80% від суми грошового забезпечення суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 21 Закону № 2262 (у редакції станом на час звернення позивача із заявою) пенсії у зв`язку з інвалідністю військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Згідно протоколу перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 03.07.2019, перерахунок здійснено у розмірі 70 % грошового забезпечення (вислуга років 25) у розмірі 5085,08 з урахуванням доплати: в т.ч. збільшення основного розміру пенсії (25%); вид підвищення або надбавки до пенсії: інвалід війни 2 групи/при виконанні обов`язків військової служби інвалід війни 2 гр. (ст.7); 1 категорія ЧАЕС (під час служби) інвалід 2 гр. «А»; непрацездатна дитина віком до 18 років ст.16 п. «а» - адресна допомога. Підставою перерахунку зазначено встановлення інвалідності (а.с.176).

Судом встановлено, що під час перерахунку пенсії 03.07.2019 відповідачем здійснено розрахунок з 70 % грошового забезпечення замість визначених пунктом «а» частини 1 статті 21 Закону № 2262 80 % грошового забезпечення.

Оцінюючи посилання відповідача щодо правомірності обрахунку пенсії у розмірі 70 % грошового забезпечення у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006 №3591-ІУ, яким внесено зміни до статті 13 Закону № 2262 виключено норму щодо підвищення на 10 % пенсії за вислугу років військовослужбовцям учасникам ліквідації наслідків на ЧАЕС, суд зазначає про таке.

Відповідно до протоколу про перерахунок пенсії з 01.03.2007 (а.с.72) ОСОБА_1 було призначено пенсію у розмірі 80 % грошового забезпечення.

Під час перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення з якого призначається пенсія визначається з урахуванням вислуги років. Застосуванню належить норма Закону № 2262 у редакції, за якою позивачу обчислювалась пенсія у розмірі 80% грошового утримання.

За загальним правилом закон зворотної сили не має, а тому змінені норми частини 2 статті 13 Закону №2262 поширюється на відносини, що виникли після набуття ними чинності.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №583/2264/17 та у рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 у зразковій справі №240/5401/18, що набрало законної сили за результатами апеляційного оскарження до Великої Палати Верховного Суду 16.10.2019.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Згідно Кодексу адміністративного судочинства України (частина 1 статті 77) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (частина 2 статті 77) у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до статті 49 Закону № 2262 пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення. Згідно статті 63 Закону № 2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. Перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 4 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Враховуючи зазначене, прийняття рішення про перерахунок пенсії або про переведення з одного виду пенсії на інший належить до повноважень відповідача.

Відповідно до Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Pedersen and Baadsgaard проти Данії від 17.12.2004, № 49017/99 зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, що їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Під дискреційним повноваженням варто розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення у межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач не оскаржує правомірності обрахунку пенсії з 70% грошового забезпечення згідно рішення (протокол від 03.07.2019), проте з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.06.2019 про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію у зв`язку з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 18, пункту «а» частини 1 статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 80% з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні та використання матеріалів пенсійної справи, зокрема рішення від 20.04.2006 № 2а-118/06.

Щодо позовної вимоги про проведення перерахунку з 14.06.2019, суд зазначає, що відповідно до абзацу 1 статті 51 Закону № 2262 у випадку настання обставин, що мають наслідком зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якої у разі виникнення права на підвищення пенсії перерахунок здійснюється з першого числа місяця, у якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи, що позивач звернувся із заявою до відповідача 14.06.2019, то перерахунок належить здійснити з 01.06.2019, у зв`язку з чим у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача перевести з 14.06.2019 ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію у зв`язку з інвалідністю внаслідок війни належить відмовити.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо правомірності відмови у переведення на пенсію у зв`язку з інвалідністю, відповідач діяв протиправно, тобто не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені законами України, без використання повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, визнавши протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03.07.2019 № 46 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.06.2019 про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію у зв`язку з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 18, пункту «а» частини 1 статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 80% з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Враховуючи, що позивача, позов якого задоволено, звільнено від сплати судового збору відповідно до пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», а доказів понесення інших судових витрат не надано, відсутні підстави для розподілу судового збору згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03.07.2019 № 46 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.06.2019 про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію у зв`язку з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 18, пункту «а» частини 1 статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 80% з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 11.03.2020.

Суддя Л.В. Трофімова