Справа № 280/3148/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2020 року м. Дніпросправа № 280/3148/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року (головуючий суддя - Лазаренко М.С.) в адміністративній справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання»

до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (далі - Позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - Відповідач), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2019 року, яким до Позивача застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 153695,03 грн., винесене Відповідачем на підставі Акта перевірки №0536/08-01-50-06/42093239 від 12.03.2019 року.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив, зокрема, що у податкового органу відсутні законні підстави для притягнення TOB «Запоріжжяелектропостачання» до відповідальності у вигляді накладення штрафу за порушення строку реєстрації податкових накладних, виписаних в січні 2019 року покупцям - неплатникам ПДВ, а оскаржуване ППР є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки було винесене на підставі помилкових та незаконних висновків Акту перевірки. Позивач вказав, що з правової природи норм Податкового кодексу України випливає, що відсутні підстави застосовувати санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, які виписані покупцям - не платникам ПДВ та не надається покупцю, оскільки у такому випадку не відбувається недоплата податку в бюджет, не завдається шкода майновим правам та інтересам контрагента платника податку, а отже - у діях підприємства Позивача відсутня суспільна небезпека. Позивач вважає винесене ГУ ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року по справі №280/3148/19 в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено (а.с. 115-117).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 122-130).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що в діях підприємства щодо порушення граничних строків реєстрації ПН виписаних покупцям неплатникам ПДВ відсутні всі обов`язкові елементи податкового правопорушення, які є підставою для притягнення до відповідальності у вигляді накладення штрафу згідно з пунктом 120-1.1. статті 120-1 Податкового кодексу України. Головною причиною несвоєчасної реєстрації податкових накладних була некоректна робота програмного забезпечення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Позивач, також, вказав про те, що суд першої інстанції не надав оцінки доводам останнього щодо відсутності належно оформленого та вмотивованого рішення ДФС України за результатами розгляду скарги Позивача на податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2019 року.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд в задоволенні апеляційної скарги Позивача відмовити, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року по справі №280/3148/19 - залишити без змін.

Мотивуючи відзив Відповідач зазначив, зокрема про те, що Позивачем порушено терміни реєстрації податкових накладних в ЄРПН, що є порушенням п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України і дані порушення відображені в акті камеральної перевірки від 12 березня 2019 року, на підставі якого винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив доводи аналогічні доводам апеляційної скарги.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» () зареєстроване 26.04.2018 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради та згідно з витягом №130 є платником податку на додану вартість.

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 75, ст. 76 Податкового кодексу України, Відповідачем було проведено камеральну перевірку ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» з питань своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних з датою виписки за січень 2019 року, результати якої викладені в акті перевірки №0536/08-01-50-06/42093239 від 12.03.2019 року (а.с. 14-17).

Згідно з висновками перевірки встановлено порушення позивачем вимог, встановлених п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме: перевищення термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, перелік яких наведено на сторінках 2-6 Акта.

На підставі вказаних висновків Акта №0536/08-01-50-06/42093239 від 12.03.2019, ГУ ДФС у Запорізькій області прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Н» від 03.04.2019 року №, яким до Позивача за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 1536949,58 грн. застосовано штрафні санкції у розмірі 10% на суму 153695,03 грн. (а.с. 9).

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» до ДФС України подало скаргу вих. №510 від 15.04.2019 року.

За результатами розгляду скарг ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», у тому числі скарги вих. №510 від 15.04.2019 року Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 13 червня 2019 року №27182/6/99-99-11-06-01-25, яким скарги Позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 03.04.2019 року №, №, №, №, №, №, № залишено без змін (а.с. 68-70).

Визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.04.2019 року № є предметом судового розгляду у даній справі.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для не застосування Відповідачем штрафних санкцій, передбачених п. 120-1.1 ст. 120-1 Податковим кодексом України, в даному випадку відсутні, оскільки спірні податкові накладні виписані на постачання товару неплатникам податку, а не на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування та/або які оподатковуються за нульовою ставкою

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 201.10 статті 200 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Актом перевірки від 12 березня 2019 року № 0536/08-01-50-06/42093239 встановлено, порушення вимог встановлених пунктом 201.10 статті 201 ПК України, а саме перевищення термінів реєстрації податкових накладних розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем не спростовано факт порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, перелік яких міститься в акті перевірки від 12 березня 2019 року.

Посиланням Позивача на те, що причиною несвоєчасної реєстрації податкових накладних була некоректна робота програмного забезпечення, судом першої інстанції вірно надано критичну оцінку, оскільки саме платник податку повинен здійснювати належний контроль та забезпечення належної роботи будь-якої комп`ютерної програми, яка використовується для реєстрації податкових накладних.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

В даному ж випадку, спірні податкові накладні виписані на постачання товару неплатникам податку, а не на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування та/або які оподатковуються за нульовою ставкою, що свідчить про відсутність підстав для не застосування до Позивача штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію таких податкових накладних.

Щодо доводів Позивача стосовно несвоєчасної реєстрації податкової накладної №44149 від 31.01.2019 року, яка була фактично «анульована» розрахунком коригування кількісних і вартісних показників від 28.02.2019 року №75, направленим на реєстрацію 14.03.2019 року, колегія суддів зазначає таке.

У випадку помилкового складання податкової накладної на операцію з постачання товарів/послуг та реєстрації її в Єдиному реєстрі податкових накладних платник податку з метою виправлення допущеної помилки має право згідно з пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України скласти розрахунок коригування до помилкової податкової накладної. Такий розрахунок коригування підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку на додану вартість, на якого була складена помилкова податкова накладна (покупцем (отримувачем) товарів/послуг).

При цьому дотримання встановлених строків реєстрації податкових накладних продавцем є безумовним та визначальним відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.10 статті 201 ПК України обов`язком платника податків. При цьому можливість в подальшому виправляти допущені ним помилки шляхом складення відповідних розрахунків коригування не можуть нівелювати цей обов`язок.

Невиконання вказаного обов`язку утворює склад податкового правопорушення із формальним складом, відповідальність за яке передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, і це правопорушення вважається закінченим з моменту спливу встановленого законом граничного строку реєстрації. З цього ж моменту виникають підстави для настання відповідальності.

Складення та реєстрація в подальшому розрахунку коригування, яким «анулюється» несвоєчасно зареєстрована податкова накладна не звільняє платника податків від відповідальності за вчинене правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 липня 2019 року по справі №816/955/18.

Щодо доводів Позивача про порушення ДФС України порядку розгляду скарги останнього за вих. №510 від 15.04.2019 року, зокрема щодо не відповідності рішення ДФС України від 13.06.2019 року №27182/6/99-09-11-06-01-25 вимогам Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 21.10.2015 року №916, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до норм ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податку вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня зі скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог п. 44.6 ст. 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку (п. 56.8 ст. 56 Податкового кодексу України).

Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у п. 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту (п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України).

Процедуру оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючих органів (далі - рішення) під час адміністративного оскарження визначає Порядок оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затверджений наказом Міністерства фінансів України 21.10.2015 року №916 (далі - Порядок № 916).

Згідно п. 1 розділу V Порядку №916 скарга подається платником податків особисто або через свого представника безпосередньо до уповноваженого контролюючого органу або поштовим відправленням з повідомленням про вручення та описом вкладення.

Платник податків одночасно з поданням скарги до контролюючого органу вищого рівня зобов`язаний письмово повідомити про це контролюючий орган, який прийняв оскаржуване рішення.

Відповідно до п. 2 розділу V Порядку №916 днем подання платником податків скарги є: при поданні скарги безпосередньо до контролюючого органу - день фактичного отримання скарги контролюючим органом; при надсиланні скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Відповідно до п. 3 розділу V Порядку №916 у разі відсутності повідомлення про вручення або відбитка календарного штемпеля відділення поштового зв`язку на поштовому відправленні (конверті, бандеролі), що унеможливлює з`ясування дати отримання відділенням поштового зв`язку скарги, днем подання скарги вважається день надходження скарги до контролюючого органу.

Реєстрація скарги відбувається в день її надходження до контролюючого органу. Відмова у прийнятті скарги платника податків забороняється.

Відповідно до п. 1, 2 розділу VII Порядку №916 контролюючий орган зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів, що настають за днем отримання скарги платника податків, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Пунктом 3 розділу VII Порядку №916 передбачено, що керівник контролюючого органу (заступник керівника або інша уповноважена посадова особа) може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад двадцятиденний строк, визначений в пункті 2 цього розділу, але не більше шістдесяти календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного в пункті 2 цього розділу.

З вищенаведеного вбачається, що контролюючий орган зобов`язаний прийняти рішення щодо продовження розгляду скарги платника податків або вмотивоване рішення щодо розгляду скарги по суті протягом двадцяти календарних днів, що настають за днем отримання скарги платника податків та надіслати таке рішення на адресу платника податків з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

З матеріалів справи встановлено, що Позивачем подано до ДФС України скарги від 15.04.2019 року вих. №508, №509, №510, №511, №512, №513, №514 (вх. №14854/6, №14855/6, №14856/6, №14857/6, №14858/6, №14859/6, №14860/6 від 19.04.2019 року) на податкові повідомлення-рішення від 03.04.2019 року №, №, №, №, №, №, №, якими до Позивача застосовано штрафні санкції за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбачені п. 120-1 ст. 120 Податково кодексу України.

Рішенням №21345/6/99-99-11-06-01-25 від 10.05.2019 року продовжено строк розгляду скарг до 17.06.2019 року.

Рішенням №27182/6/99-99-11-06-01-25 від 13.06.2019 року ДФС України скарги Позивача від 15.04.2019 року вих. №508, №509, №510, №511, №512, №513, №514 залишено без задоволення, податкові повідомлення-рішення від 03.04.2019 року №, №, №, №, №, №, № залишено без змін.

Зміст вказаного рішення ДФС України від 13.06.2019 року про результати розгляду скарг Позивача відповідає вимогам Розділу IX Порядку №916.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарг було прийняте у відповідності до зазначених вище норм законодавства, що, у свою чергу спростовує доводи Позивача про не прийняття контролюючим органом належного рішення в розумінні приписів Порядку №916.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги Позивача висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Позивача без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року по справі №280/3148/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 10 березня 2020 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова