Справа № 360/4643/19
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року справа №360/4643/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 р. (у повному обсязі складено 21 грудня 2019 року у м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/4643/19 (головуючий І інстанції суддя І.О. Свергун) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - позивачі) 25.10.2019 звернулись до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач), в якому просили визнати протиправним рішення відповідача від 04.10.2019 року про відмову поновити їм виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та зобов`язати відповідача перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 їм з 07.10.2009 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів із застосуванням всіх підвищень, індексації, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючим пенсіонерам, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 року відповідно до пенсійної реформи України та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок (а.с. 2-8).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині зобов`язання відповідача перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 07.10.2009 по 13.08.2018 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 по 13.08.2018 відповідно до пенсійної реформи України, залишено без розгляду через пропуск строку звернення до суду (а.с. 73-76).

Ухвала не оскаржена і набрала законної сили.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року у справі № 360/4643/19 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 04 жовтня 2019 року № 6815/21/2018 про відмову в поновлені пенсії ОСОБА_1 за заявою від 14 серпня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 04 жовтня 2019 року № 6816/21/2018 про відмову в поновлені пенсії ОСОБА_2 за заявою від 14 серпня 2018 року.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) поновити виплату пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 14 серпня 2018 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) поновити виплату пенсії ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 14 серпня 2018 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду звернуто до негайного виконання у межах виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пенсії за один місяць.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 77-82).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що 21.08.2018 року на адресу управління надійшли заяви позивачів про призначення/перерахунок пенсій від 14.08.2018 року. До заяв були додані нотаріально посвідчені копії довіреностей від 11.07.2018 року на представництво інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , копії паспортів громадянина України для виїзду за кордон на ім`я позивачів (термін дії яких закінчився 25.07.2007 року), копії картки платників податків позивачів, оригінали заяв позивачів про перерахування пенсії на банківський рахунок та копія паспорта на ім`я ОСОБА_3 .

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року у справі № 360/1234/19 управлінням прийняті рішення про відмову в поновленні пенсії позивачам від 04.10.2019 року.

Апелянт посилається на Порядок № 22-1, наголошує, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 1.7 Порядку № 22-1 чітко визначено, що заява про поновлення пенсії поштою не пересилається.

Крім того, на дату надходження звернення (21.08.2018 року) паспорта громадянина України позивачів для виїзду за кордон були недійсними (термін дії паспортів закінчився 25.07.2007 року). Тобто, позивачами не було надано документа на підтвердження свого громадянства України.

Апелянт зазначає про пропущений строк звернення до суду; вважає, що вимога стосовно компенсації втрати частини доходів є безпідставною, оскільки управлінням позивачам пенсія не нараховувалась.

Згідно ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю та 29.05.2001 був прийнятий на консульський облік в консульському відділі Посольства України в Державі Ізраїль, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданим 25.07.1997 органом 1200, та PU 361994, виданим 16.04.2019 органом 2ISR (а.с. 11, 32, 34).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю та 29.05.2001 була прийнята на консульський облік в консульському відділі Посольства України в Державі Ізраїль, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 , виданим 25.07.1997 органом 1200, та PU 361993, виданим 16.04.2019 органом 2ISR (а.с. 12, 33-34).

До виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю позивачі проживали в м. Сєвєродонецьку та отримували пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Надалі виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку з чим виплату пенсії позивачам припинено.

14.08.2018 ОСОБА_3 , представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за нотаріально посвідченою довіреністю звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявами про перерахунок та поновлення виплати пенсій за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 07.10.2009 із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України як не працюючим пенсіонерам, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 відповідно до пенсійної реформи України, однак листами № 14336/02-21 та № 14337/02-21 від 31.08.2018 відповідачем повідомлено, що за п. 1.5 Порядку № 22-1 заява про поновлення виплати пенсії подається особисто, у зв`язку із чим у поновленні пенсії відмовлено. Вказані дії відповідача були оскаржені представником позивачів у судовому порядку та рішенням Луганського окружного адміністративного суду у від 27.11.2018 у справі № 1240/2908/18 зобов`язано УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про призначення/перерахунок пенсії від 14.08.2018 (а.с. 26-29, 30-31).

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 у справі № 1240/2908/18 УПФУ в м. Сєвєродонецьку повторно розглянуло заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що надійшли до управління поштовим зв`язком, та прийняло рішення від 11.03.2019 № 6815/21/2018 та № 6816/21/2018 про відмову в поновленні пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно. Вказані дії відповідача були оскаржені представником позивачів у судовому порядку та рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі № 360/1234/19 визнано протиправними та скасовані рішення УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 11.03.2019 № 6815/21/2018 про відмову поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_1 , від 11.03.2019 № 6816/21/2018 про відмову поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за ОСОБА_4 № 1 ОСОБА_2 , зобов`язано УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про призначення/перерахунок пенсії від 14.08.2018 (а.с. 20-24).

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі № 360/1234/19 УПФУ в м. Сєвєродонецьку повторно розглянуло заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та прийняло спірні рішення від 04.10.2019 № 6815/21/2018 та № 6816/21/2018 про відмову в поновленні пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно (а.с. 13-16).

Підставою для винесення цих рішень слугувала та обставина, що ні заявники, ні їх представник особисто не звернулись до управління, особи їх не були посвідчені (встановлені), оскільки документи надійшли до управління поштою. Представником заявників надіслано копії з копій паспортних документів, термін дії яких закінчився. Копія паспорту представника за довіреністю ніким не завірена. Протягом трьох місяців після направлення заяви та після повідомлення про це дійсного документу не було надано.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями відповідача, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії є конституційним правом громадян України.

Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вільний вибір свого місця проживання, із збереженням усіх конституційних прав, в тому числі і права на пенсійне забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Рішенням № 25-рп/2009 від 07.10.2009, пункт 2 частини 1 статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058 щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Зазначені положення Закону № 1058 втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 07.10.2009.

Як вказано в Рішенні № 25-рп/2009 від 07.10.2009, оспорюваними нормами Закону № 1058 держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Крім того, як окреслив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому ЄСПЛ доходить висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в Україні, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 від 07.10.2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49 та другого речення статті 51 Закону № 1058, громадяни України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, користуються правами на призначення пенсії на рівні з тими громадянами України, які проживають на території України.

Отже, проживаючі в Ізраїлі, громадяни України, мають такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

За таких обставин, посилання апелянта на відсутність у позивача реєстрації на території України, як на підставу для відмови у призначенні пенсії є необґрунтованими та такими, що суперечать Конституції України та міжнародним зобов`язанням України.

Статтею 44 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV, в редакції на момент звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Частиною п`ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846).

За унормуванням пункту 1 Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління пенсійного фонду України у районі, місті, а також у місті та районі , що призначає пенсію за місцем проживання (реєстрації).

За змістом пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління пенсійного Фонду України (далі Порядок), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Отже, вказаним Порядком передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою. Суд звертає увагу, що представник позивачів до відповідача звертався на підставі нотаріально посвідченої довіреності, що підтверджується переліком до заяв.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 441/1239/17 (адміністративне провадження № К/9901/16361/18).

У пункті 2.1 Порядку міститься перелік документів необхідних для призначення пенсії за віком.

За правилами пунктів 2.22 - 2.23 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Положеннями пункту 4.1 Порядку № 22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

При прийманні документів орган, що призначає пенсію,: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі (п.4.2 Порядку № 22-1).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п.4.3 Порядку № 22-1).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку № 22-1).

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства, яким врегульовано спірні відносини, особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, реалізація якого повинна здійснюватись у встановленому національним законодавством порядку визначеному, зокрема, у Законі № 1058-IV і затвердженого на виконання його положень Порядку № 22-1.

При цьому, підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи визначені п. 2.1 Порядку, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку. Одночасно, орган, що призначає пенсію може здійснювати перевірку достовірності таких документів і зазначених у них відомостей, що узгоджується з пунктом 4.2 Порядку № 22-1.

Також за змістом абз. 1 п. 2.9 Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Приписами статті 5 Закону України Про громадянство України документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус № 5492-VI від 20.11.2012 р. документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.

Однією з підстав прийняття відповідачем спірного рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу слугував той факт, що останній не надав відповідачу документу, що підтверджує його належність до громадянства України.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивачів до заяв про перерахунок та поновлення виплати пенсії додано копії паспортів для виїзду за кордон на ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , виданий 25.07.1997, термін дії до 25.07.2007 та на ОСОБА_5 , серії НОМЕР_4 , виданий 25.07.1997, термін дії до 25.07.2007 (а.с. 30-31, 60).

Доводи апелянта про те, що представником заявників надіслано копії з копій паспортних документів, термін дії яких закінчився, та протягом трьох місяців після направлення заяви та після повідомлення про це дійсного документу не було надано, суд вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи встановлено, що 01.08.2019 представником позивачів надіслано до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області нотаріально засвідчені копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 № НОМЕР_5 від 16.04.2019, дата закінчення строку дії 16.04.2029, та паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 PU НОМЕР_6 від 16.04.2019, дата закінчення строку дії 16.04.2029 (а.с. 17, 33, 34).

Таким чином, на момент винесення відповідачем спірних рішень від 04.10.2019 № 6815/21/2018 та № 6816/21/2018 про відмову в поновленні виплати пенсії представником заявників було надано до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області нотаріально засвідчені копії чинних паспортів громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Доводи відповідача щодо відсутності звернення позивачів особисто суд вважає безпідставними, оскільки зазначене питання вже було предметом розгляду в іншій судовій справі.

Зокрема, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 у справі № 1240/2908/18 за позовом представника Акермана О.М. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, встановлено «можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою» (а.с. 26-29).

Крім того, пунктом 1.7 Порядку № 22-1 передбачено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Втім, доказів направлення письмового запиту заявнику щодо документів, що необхідно подати додатково, відповідачем не надано.

Доводи відповідача про те, що копія паспорта представника за довіреністю ніким не завірена, судом також відхиляються, оскільки ані Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ані Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" таких вимог не містить.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність прийнятих відповідачем рішень від 04.10.2019 № 6815/21/2018 та № 6816/21/2018 та, відповідно, їх скасування.

Посилання відповідача щодо пропуску позивачами строку звернення до суду є безпідставними, оскільки матеріалами справи встановлено, що оскаржувані рішення були винесені УПФУ в м. Сєвєродонецьку за результатами розгляду заяв позивачів від 14.08.2018 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 у справі № 360/1234/18, а ухвалою суду від 19.12.2019 у даній справі позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в частині зобов`язання відповідача перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 07.10.2009 по 13.08.2018 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 по 13.08.2018 відповідно до пенсійної реформи України залишено без розгляду через пропуск строку звернення до суду.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Особливою формою здійснення права на пенсію є пенсійні правовідносини, які водночас виступають як один із видів суспільних відносин. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Людина вступає в пенсійні правовідносини для реалізації свого права на отримання пенсійного забезпечення і такі відносини, за загальним правилом, мають безстроковий характер.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що, приймаючи спірні рішення, він діяв правомірно.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги задоволені частково.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 р. (у справі № 360/4643/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 11 березня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко