Справа № 120/501/20-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 березня 2020 р. Справа № 120/501/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області щодо відмови у призначені йому пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається, що пенсійним органом протиправно не зараховано період роботи з 10.06.1994 року по 01.04.1998 року слюсарем-сантехніком на приватному виробничо-комерційному підприємстві "Спринт-С" оскільки, запис про звільнення з роботи засвідчений печаткою підприємства, яка не містить ідентифікаційного коду.

Відповідачем на адресу суду направлено відзив на позов, в якому посилається на закони України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, також зазначає, що пенсійним органом правомірно не враховано оскаржуваний період роботи слюсарем-сантехніком на приватному виробничо-комерційному підприємстві "Спринт-С", оскільки запис про звільнення скріплений печаткою, яка не містить ідентифікаційного коду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив, що 15.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням від 04.12.2019 року за № 59 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило позивача про відмову в призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки пенсійним органом не було враховано період роботи з 10.06.1994 року по 01.04.1998 року слюсарем-сантехніком на приватному виробничо-комерційному підприємстві "Спринт-С", а не врахування зазначеного періоду мотивувало тим, що у трудовій книжці міститься відомість про звільнення позивача за підписом директора та скріплена печаткою, яка не відповідає вимогам п. 7 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 118, відповідно до якого ідентифікаційний код є обов`язковим для використання в усіх видах звітних та облікових документів суб`єкта і зазначається на його печатках та штампах.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що для призначення пенсії за віком з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року мають право особи після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу не менше 26 років.

Як встановлено з трудової книжки позивача, ОСОБА_2 працював в період з 10.06.1994 року по 01.04.1998 року слюсарем-сантехніком на приватному виробничо-комерційному підприємстві "Спринт-С".

Таким чином, в трудовій книжці наявна інформація про трудовий стаж позивача. При цьому, вказані обставини відповідачем не заперечені.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Щодо відсутності на шпечатці ПВКП "Спринт-С" ідентифікаційного коду юридичної особи суд зазначає, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, судом взято до уваги довідку архівного відділу Вінницької міської ради у якій зазначено, що документи з кадрових питань (особового складу) ПВКП "Спринт-С" на зберігання до архівного відділу Вінницької міської ради не передавались, що у свою чергу не дає можливості позивачу надати додаткові довідки пенсійному органу на підтвердження стажу та заробіної плати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17.

Крім того, суд зазначає, що трудова книжка працівника не є видом звітного та/або облікового документа суб`єкта господарювання - юридичної особи, тому дія п. 7 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 118, відповідно до якого ідентифікаційний код є обов`язковим для використання в усіх видах звітних та облікових документів суб`єкта і зазначається на його печатках та штампах, не може бути застосований у даному випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не доведено правомірність не врахування періоду роботи позивача з 10.06.1994 року по 01.04.1998 року до страхового стажу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ) про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 10.06.1994 року по 01.04.1998 року на приватному виробничо-комерційному підприємстві "Спринт-С".

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 15.10.2019 року з урахуванням періоду роботи з 10.06.1994 року по 01.04.1998 року на приватному виробничо-комерційному підприємстві "Спринт-С".

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович