Справа № 826/16336/17
Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року

м. Київ

Справа № 826/16336/17

Провадження № 11-817апп19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Золотнікова О. С.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2019 року(судді Вівдиченко Т. Р., Файдюк В. В., Чаку Є. В.) у справі № 826/16336/17 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича (далі - Нотаріус), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Естейт селінг» (далі - ТОВ «Естейт селінг»), Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ «КБ «Приватбанк»), про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Нотаріуса, у якому просила визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 24 жовтня 2016 року № 32004412 про державну реєстрацію за ТОВ «Естейт селінг» права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Позов мотивовано тим, що Нотаріус як державний реєстратор прав на нерухоме майно вчинив реєстраційну дію та не врахував при цьому, що статтею 1 Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 28 серпня 2018 року відмовив у задоволенні адміністративного позову.

4. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 14 січня 2019 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києвавід 28 серпня 2018 року скасував та закрив провадження в цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) з огляду на те, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

5. Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача щодо вільного володіння, користування та розпорядження спірним майном; вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.

Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог

6. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначила, що суд порушив норми процесуального права.

7. На думку скаржниці, спір стосується протиправних дій Нотаріуса як суб`єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав щодо проведення державної реєстрації права власності на спірне майно, тобто спір у цій справі відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень.

8. ОСОБА_1 також просила врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду по аналогічному правовому питанню, відповідно до яких при розгляді справ щодо дій реєстратора відсутній цивільно-правовий спір, а такі справи підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства (постанови від 04 квітня та 13 червня 2018 року у справах № 826/9928/15 (провадження № 11-211апп18) та № 820/2675/17 (провадження № 11-344апп18) відповідно).

9. На підставі викладеного скаржниця просить скасувати оскаржуване рішення та направити справу до апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Позиція інших учасників справи

10. На час розгляду справи відповідач і треті особи відзивів на касаційну скаргу не надіслали.

Рух касаційної скарги

11. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 20 лютого 2019 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, а ухвалою від 02 серпня 2019 року справу передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 346 КАС України, а саме у зв`язку з оскарженням учасником справи судового рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

12. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 21 серпня 2019 року прийняла та призначила цю справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників на підставі пункту 1 частини першої статті 345 КАС України, а саме з огляду на відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, а також зважаючи на характер спірних правовідносин, який не вимагає участі сторін у судовому засіданні.

Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

13. 18 вересня 2007 року між ОСОБА_1 і ПАТ «КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № K3D0GK15006617.

14. Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору ПАТ «КБ «Приватбанк» надав позивачці кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 70 000 дол. США на купівлю квартири, а також у розмірі 15 240 дол. США на сплату страхових платежів строком до 18 вересня 2027 року. ОСОБА_1 , у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

15. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором цього ж дня було укладено іпотечний договір, за яким квартиру АДРЕСА_1 , передано в іпотеку.

16. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 124 906,17 дол. США.

17. Солом`янський районний суд міста Києва рішенням від 22 червня 2011 року у справі № 2-2780/11 задовольнив позов ПАТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 вересня 2007 року в розмірі 993 254,05 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру 27 загальною площею 39,90 кв. м, житловою площею 25,50 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ «КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ «КБ «Приватбанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вказане рішення набрало законної сили.

18. Солом`янський районний суд міста Києва прийняв рішення від 05 вересня 2014 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року, про виселення із іпотечного майна осіб, які там незаконно зареєструвалися та проживали без згоди банку як іпотекодержателя.

19. 24 жовтня 2016 року Нотаріус зареєстрував договір № 3530 купівлі-продажу квартири між ОСОБА_1 (продавець) і ТОВ «Естейт селінг» (покупець) у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

20. Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

21. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

22. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

23. На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

24. Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

25. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

26. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

27. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

28. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

29. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

30. Як установлено матеріалами справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення Нотаріуса про реєстрацію за ТОВ «Естейт селінг»права власності на спірну квартиру. При цьому позов подано на захист порушеного, на думку позивачки, її права власності на спірну квартиру.

31. Отже, між позивачкою та третьою особою у справі існує спір про право власності на об`єкт нерухомого майна, що унеможливлює вирішення заявлених позовних вимог у порядку адміністративного судочинства.

32. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.

33. Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній, відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).

34. Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки Нотаріус, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомого майна, не мав публічно-правових відносин саме з позивачкою. Оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалося реєстрації права іншої особи, а не позивачки.

35. Належним відповідачем у такому спорі має бути особа, реєстрацію речового права якої оскаржує позивачка. Участь Нотаріуса як співвідповідача, в разі, якщо позивачка вважає його винним у порушенні її прав, не змінює приватноправового характеру цього спору.

36. Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

37. Одним зі способів захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини першої статті 16 ЦК України).

38. Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

39. З огляду на те, що позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного права позивачки, спірні правовідносини пов`язані з невиконанням умов цивільно-правового договору (іпотечного), на момент звернення до суду право власності на спірну квартиру перейшло до третьої особи у справі, Велика Палата Верховного Суду, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшла висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим, а має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

40. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

41. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновок Шостого апеляційного адміністративного суду про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, є правильним.

42. Щодо посилання скаржниці на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 04 квітня та 13 червня 2018 року у справах № 826/9928/15 (провадження № 11-211апп18) та № 820/2675/17 (провадження № 11-344апп18) відповідно, то постановою від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків, викладених, зокрема, й у зазначених позивачкою постановах, щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

43. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

44. За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

45. Оскільки оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції прийнято з додержанням норм процесуального права, а правових висновків цього суду скаржниця не спростувала, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. С. Золотніков

Судді: Н. О. Антонюк Н. П. Лященко

Т. О. Анцупова О. Б. Прокопенко

С. В. Бакуліна В. В. Пророк

В. В. Британчук Л. І. Рогач

М. І. Гриців О. М. Ситнік

Д. А. Гудима О. С. Ткачук

Ж. М. Єленіна В. Ю. Уркевич

О. Р. Кібенко О. Г. Яновська

Л. М. Лобойко