Справа № 569/21680/19
Суддя: Панас О. В.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

представника позивачки - адвоката Курись О.П.

відповідача - ОСОБА_1

представник відповідача - Кириченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_2 до державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Саванюкова Андрія Геннадійовича, Головного управління Держгеокодастру у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 , у межах визначеного ч. 2 ст. 286 КАС України строку, звернулася до Рівненського міського суду із позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову № 826-ДК/0000517По/08/011-19 по справі про адміністративне правопорушення, винесену 14.11.2019 Державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Саванюковим Андрієм Геннадійовичем, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. та закрити провадження у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувані дії суб`єкта владних повноважень у справі про адміністративне правопорушення, а також прийняття 14.11.2019 р. рішення у формі постанови у справі про адміністративне правопорушення, здійснені з порушенням гарантованих нормами міжнародного права та Конституції України прав громадянина та людини, направлена на неправомірне притягнення її до адміністративної відповідальності та незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді адмінштрафу, особою, що не уповноважена здійснювати розгляд справи та приймати оскаржуване рішення.

Представником відповідача Головного управління Держгеокодастру у Рівненській області подано відзив, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 повністю. Свою правову позицію обґрунтовує наступним.

28.10.2019 року, у зв`язку із надходженням заяви Ольги Політики від 13.09.2019 було прийнято наказ Головного управління № 826-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності». Згідно даного наказу державному інспектору у сфері державного контролю за використання та охороною земель і дотримання законодавства України про охорону земель Рівненської області ОСОБА_1 доручено здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки на земельній ділянці комунальної власності, яка розташована за адресою: м. Рівне, вул. Крейдяна, АДРЕСА_1 . За результатами перевірки 14.11.2019р. інспектором Саванюковим А.Г. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 826-ДК/0000517П/07/01/-19), який також було вручено особисто Свист О.І. У вказаному протоколі Позивачу було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11:00 год. 14 листопада 2019 у приміщенні Вдділу контролю за використанням та охороною земель у Костопільському, Рівненському районах та м. Рівному Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, за адресою: м. Рівне, вул. Лермонтова, 6 к. 516. Жодних заперечень щодо дати та часу розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також клопотань про відкладення даного розгляду чи будь- якихось інших клопотань від Позивача не надходило. Крім того, Позивачу було роз`яснено права особи визначені ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України. Також інспектором було внесено обов`язковий припис від 14.11.2019 №826- ДК/341ІІр/03/01/-19 про усунення виявлених правопорушень земельного законодавства. Справа про адміністративне правопорушення була розглянута за участі Позивача, за результатами якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 14.11.2019 за №826-ДК/0000517По/08/01/-19. Даною постановою позивача визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 53-1 КУпАП. Вказав, що оскаржуване рішення Головного управління відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та прийняте у спосіб передбачений законодавством, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. Представник позивачки адвокат Курись О.П. у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач Саванюков А.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача Головного управління Держгеокодастру у Рівненській області за довіреністю Кириченко О.В. просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 з підстав викладених у відзиві. За клопотанням представника позивача адвоката Курись О.П. були допитані свідки : Стадник В.М., ОСОБА_3 .

Судом було задоволено клопотання представника позивача адвоката Курись О.П. про долучення письмових доказів: копії технічного паспорта на приміщення за адресою АДРЕСА_1 , інформаційну довідку з реєстру речових прав. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши подані сторонами письмові матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28.10.2019 р. державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Саванюковим А.Г. було проведено перевірку, у результаті якої зроблено висновок, що громадянка ОСОБА_2 фактично використовує земельну ділянку комунальної власності категорія - землі житлової та громадської забудови, яка розташована поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:010:0155, яка їй належить на праві приватної власності площею 0,0003 га без належних правовстановлюючих документів. Вищевказані обставини зафіксовані у Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.11.2019 №826-ДК/880/АП/09/01/-19 та Акті обстеження земельної ділянки від 13.11.2019 №826-ДК/22/АО/10/01/-19, з якими позивачка ОСОБА_2 була ознайомлена. За результатами перевірки, 14.11.2019 інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення № 826-ДК/0000517П/07/01/-19), який також було вручено особисто ОСОБА_2 , яка надала пояснення, що з протоколом не згідна, самозахоплення землі не вчиняла. Як слідує із змісту вказаного протоколу, що став підставою для прийняття оскаржуваного рішення, 13.11.2019 громадянка ОСОБА_2 самовільно зайняла земельну ділянку загальною площею 0.0003 га. шляхом влаштування бетонних сходів за рахунок земель запасу комунальної форми власності територіальної громади м.Рівне.

14.11.2019 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Саванюковим А.Г. було винесено постанову № 826-ДК/0000517По/08/011-19 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Приписами ст. ст. 6, 19 Конституції України передбачено, що органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями ст. 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод . При розгляді справ про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції! законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Положеннями ст. 248 КУпАГІ гарантовано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин. У відповідності до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Положеннями ст. 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В постанові від 14.03.2019 у справі № 902/341/17 Верховний Суд зазначив наступне, у вирішенні питання про наявність ознак самовільного зайняття земельної ділянки необхідно враховувати, що саме по собі користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідним є встановлення наявності у особи, в силу закону, права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування. Отже, самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від користування земельною ділянкою за відсутності належним чином оформлених документів на неї. Відсутність у відповідача правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне її зайняття, зокрема з огляду на правомірність набуття та оформлення у встановленому законом порядку розташованого на ній майна. Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 11.07.2007 ОСОБА_2 набула права власності на 36/100 частини корпусу ливарного цеху, літ «А-2» за адресою АДРЕСА_1 (праву та ліву частини будівлі за виключенням середньої частини). У зв`язку з набуттям права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 30.04.2010 №1080 набула права власності на земельні ділянки кадастровий номер :01:010:0156 площею 0,081 га та кадастровий номер :01:010:0155 площею 0,042 га, що підтверджується відповідними державними актами. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.03.2012 ОСОБА_2 набула права власності на 64/100 частини корпусу ливарного цеху, літ «А-2» за адресою АДРЕСА_1 (середня частина будівлі), до якої примикають інші бетонні сходи. Після набуття права власності на об`єкт нерухомого майна у 2013 році проведено реконструкцію належного об`єкту нерухомого майна під майстерню з ремонту автомобілів, який введений в експлуатацію відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що зареєстровано Інспекцією ДАБІ у Рівненській області 23.12.2013 за №РВЗ 13357931. На час набуття права власності на існуючий об`єкт нерухомого майна, право власності на який зареєстровано в установленому законом порядку, бетонні сходи, які є конструктивним елементом будівлі існували. Встановлено, що в протоколі та в долучених до протоколу матеріалів не зазначено на підставі яких доказів, державний інспектор дійшов висновку, що саме ОСОБА_2 здійснила влаштування бетонних сходів . В той же час у відповідності до акту складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю)щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудування від 12.07.2019 №99-ПП факту самовільного будівництва ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не виявлено. Окрім того, у відповідності до договору дарування від 22.03.2015 ОСОБА_4 . подарувала ОСОБА_5 9/100 частин приміщень майстерні по ремонту автомобілів (літ, А-2) по АДРЕСА_1 , до якої прилягають одні з двох бетонних сходів, а отже висновок щодо користування ОСОБА_2 двома бетонними сходами на час проведення перевірки та винесення оскаржуваної постанови є безпідставним та необгрунтованим.

Судом встановлено, що частина приміщень до яких примикає поріг належить іншій особі, ОСОБА_5 ,що підтверджується оглянутою копією технічного паспорта на приміщення за адресою АДРЕСА_1 , а також інформаційною довідкою з реєстру речових прав.

Допитаний судом свідок ОСОБА_6 суду показав, що з 1999 року працював на підприємстві «Нанотек». На даний час працює у ФОП ОСОБА_2 . Починаючи з часу роботи в на підприємстві «Нанотек» до теперішнього часу працює за адресою АДРЕСА_1 . Вказане приміщення з фасадної частини має два входи, що розташовані на висоті близько одного метра від землі та обладнані порогами які забезпечують доступ до приміщень. Точно знає, що правий вхід та сходи ведуть до приміщень, що належать ОСОБА_2 , кому належать приміщення до яких ведуть ліві сходи невідомі. За час його роботи на різних підприємствах, будь-які роботи з влаштування сходів не проводились, лише проводились роботи з косметичного ремонту.

Допитаний судом свідок ОСОБА_3 суду показав, що з 1992 року працював на підприємстві «Нанотек», потім працював у підприємця ОСОБА_7 . Робоче місце було в приміщенні колишнього ливарного цеху за адресою м. Рівне, вул. Крейдяна, 50, що належало державному чи комунальному підприємству «Рівнент». Сходи з фасадної частини будівлі ливарного цеху за адресою м. Рівне, вул. Крейдяна, 50 існували ще до того часу коли він почав працювати на підприємстві «Нанотек». Сходи забезпечували вхід до приміщень, які розташовані на висоті близько вісімдесяти сантиметрів від землі. Пам`ятає що проводились лише роботи з косметичного ремонту. Також повідомив, що в певний час територія навпроти входів де облаштовані сходи, була огороджена як внутрішній двір підприємства, однак через скарги мешканців було прибрано огорожу та ворота, в результат чого вздовж будівлі було створено проїзд. За час його роботи на різних роботах в приміщенні колишнього ливарного цеху за адресою м. Рівне, вул. Крейдяна, 50 з 1992 року до 2014 року будівельні роботи по влаштуванню сходів чи входів з фасадної частини не проводились, оскільки вони вже існували.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні також показав, що не проводив перевірку зареєстрованого права власності на приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

Зі змісту оспорюваної постанови вбачається, що при здійсненні адміністративного провадження не встановлювалося, та не підтверджено доказами, протиправність діянь ОСОБА_2 . Жодне звинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того з досліджених в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення від 14.11.2019 та оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення від 14.11.2019 слідує, що вказані документи складені Відповідачем ОСОБА_1 , особа якого встановлена на підставі службового посвідчення, в якому зазначено посаду Відповідача Саванюков ОСОБА_8 - інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області.

Ч. 1 ст. 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Абзац перший ч. 2 ст. 255 КУпАП встановлює, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Ч. 1 ст. 244 КУпАП передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства у сфері використання та охорони земель і порядку та умов ведення насінництва та розсадництва, правил технічної експлуатації самохідних сільськогосподарських машин і правил техніки безпеки під час їх експлуатації (статті 52 - 53-4, 54-56, 104-1, 108 та 188-5).

П. 3 ч. 2 ст. 244 КУпАП визначено, що від імені зазначеного органу розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право старші державні інспектори сільського господарства, державні інспектори сільського господарства - штраф на громадян до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак судом встановлено, що посада, яку обіймає відповідача, не передбачена положеннями ст. 244 КУпАП, як посада осіб уповноважених здійснювати розгляд справ про адміністративне правопорушення передбачених ст.53-1 КУпАП від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Незважаючи на вказані положення КУпАП, які не лише регламентують порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення, а й гарантують забезпечення прав та свобод людини, державним інспектором Саванюковим А.Г. вони були знехтувані. Окрім того, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП доказом у справі про адміністративне правопорушення є пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до змісту протоколу від 14.11.2019 ОСОБА_2 заперечила факт вчинення нею записаного адміністративного порушення. Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача. Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень. На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню. Відповідно до частини 2 статті 77 КУпАП в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вказаних обставин, порядок отримання доказів у справі про адміністративне порушення не дотриманий, порядок розгляду адміністративної справи порушений, подія та склад адміністративного правопорушення та провина ОСОБА_2 не доведені, тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Згідно п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

З огляду на викладене, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не може вважатися обґрунтованою та законною, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що постанова державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Саванюкова А.Г. по притягненню ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП підлягає до скасування, а провадження у справі до закриття.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 19, 20, 77, 241, 244, 245, 246, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити. Визнати протиправною та скасувати постанову № 826-ДК/0000517По/08/011-19 по справі про адміністративне правопорушення, винесену 14.11.2019 Державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Саванюковим Андрієм Геннадійовичем, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн., провадження закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: Державний інспектор Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Саванюков Андрій Геннадійович, місце знаходження: 33013, м. Рівне, вул. С.Петлюри, 37. Відповідач: Головне управління Держгеокодастру у Рівненській області, місце знаходження: 33013, м.Рівне, вул. С.Петлюри, 37, Код .

Повний текст рішення виготовлено - 10.03.2020 року.

Суддя: О.В.Панас