Справа № 161/18633/19
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/6/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Жаловаги І. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, інспектора батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Пасевича Юрія Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

07.11.2019 позивач звернувся в суд з адміністративним позовом первісно до інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Пасевича Ю.М. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовує тим, що 01.11.2019 відповідачем, інспектором патрульної поліції Пасевич Ю.М., складена постанова серії ЕАК №1695013, згідно якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн., за те, що під час руху транспортного засобу водій користувався засобом зв`язку, тримаючи його у руці, а саме розмовляв по мобільному телефону.

На переконання позивача, відповідачем при складанні постанови про адміністративне правопорушення було допущено грубі порушення та не досліджено усі обставини справи, а саме: не зважаючи на ґрунтовні заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо відсутності факту порушення ПДР, інспектором поліції складено постанову про накладення адміністративного стягнення; особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не надано для ознайомлення матеріали справи, можливості надавати пояснення, заявляти клопотання, скористатись правовою допомогою; фактичного розгляду справи не відбувалося, а тому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК №1695013 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Ухвалою від 12.11.2019 позов прийнято до розгляду, в справі відкрито провадження, встановлено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та повідомленням сторін.

У встановлений в ухвалі строк, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 02.03.2020 позивач свою позовну вимогу підтримав, просив задовольнити, мотивуючи тим, що поліцейського, від імені якого складено постанову, він не бачив, а сам у постанову складав у присутності позивача інший інспектор поліції - Савчук В.І. На неодноразові прохання надати для ознайомлення докази вчинення адміністративного правопорушення, мені було рекомендовано переглянути журнал дзвінків власного телефона.

Окрім того, в судовому засіданні представник відповідача, Управління патрульної поліції у Волинській області, Кондюк М.М. повідомила, що інспекторами поліції виявлено правопорушення, а саме керування транспортним засобом та одночасне користування засобом мобільного зв`язку ОСОБА_1 .

Вказала, що інспектори попросили пред`явити їм телефон для підтвердження невинуватості, на що ОСОБА_1 погодився, та сказав, що останній дзвінок був здійснений о 15 год. 47 хв.

Додатково, представник зауважила, що в доданому до позовної заяви скріншоті журналу викликів вказаний вище виклик - відсутній.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та відеозаписи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, 01.11.2019 інспектором батальйону №1 роти №4 УПП у Волинській області рядовим поліції Пасевичем Юрієм Миколайовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1695013 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_1 , який, під час руху транспортного засобу Opel Movano, н.з. НОМЕР_2 , 01.11.2019 о 15 год. 48 хв., користувався засобом зв`язку, тримаючи його у руці, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п. 2.9. «д» ПДР та ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425,00 грн.

Відповідно пояснень позивача, викладених в адміністративному позові, а також з відеозапису з телефона позивача «20191101_155143» наданого для долучення до матеріалів справи позивачем, постанову про накладення адміністративного стягнення складено та вручено позивачу не безпосередньо Пасевичем Ю.М. а іншим інспектором, а саме Савчуком Віталієм Івановичем, посвідчення інспектора поліції №0131806 (05 хв. 28 с. відео).

Окрім того, позивачем наголошено на тому, що заперечуючи порушення, яке йому інкримінується і адміністративне стягнення, що накладається, вимагав надати йому право на ознайомлення з матеріалами справи, користуватись професійною правничою допомогою, надавати пояснення та заявляти клопотання.

Однак, у зв`язку із тим, що поліцейським не здійснювалось фактичного розгляду справи, такі клопотання поліцейським були проігноровані.

Такі обставини підтверджуються відеозаписами як з телефона позивача, так і з нагрудної камери поліцейського Савчука В.І. (останні надані представником відповідача разом із відзивом на позовну заяву).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КУпАП України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. ст. 73-76 КАС України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 КАС України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Керуючись положеннями ч. ч. 1, 3-5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1-2 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення за ст. 122 КУпАП розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ч. 5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 13.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.23, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлення останнім доводів.

Посилання на будь-які докази, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові є відсутніми.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначаються місце, час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 р., якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, попри те, що позивач заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Зі змісту наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що останнім не зафіксований безпосередньо момент користування засобом зв`язку водієм безпосередньо під час руху, останній стосується лише процесу складання постанови.

Отже, належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч.2 ст.122 КУпАП, не представлено, оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем ПДР, не містить фіксації вказаного правопорушення, а відтак не може вважатися належним доказом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення серії ЕАК №16950 від 01.11.2019 слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 20, 72, 73, 74, 76, 77, 90, 243-246 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЕАК №1695013 від 01.11.2019 щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05.03.2020.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій