Справа № 120/4352/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 березня 2020 р. Справа № 120/4352/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження питання про ухвалення додаткового судового рішення за заявою про розподіл судових витрат в адміністративній справі:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. А.Первозванного, б. 58а, кв. 17, м. Вінниця, 21030)

про: визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Представником позивача 28.01.2020 року за вх. № 2602/20 подано заяву щодо вирішення питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Вказав, що документи підтверджуючі витрати на правничу допомогу будуть подані після прийняття рішення у даній справі.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21.02.2020 року вказаний позов задоволено в повному обсязі. Одночасно у ньому вирішено призначити судове засідання на 11.03.2020 року для вирішення питання про розподіл судових витрат у даній справі та відповідно надано позивачеві строк для подання доказів розміру понесених судових витрат на правничу допомогу, а відповідачеві - строк для подання клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги (у разі наявності заперечень щодо заявленого розміру).

25.02.2020 року за вх. № 5745 представником позивача - адвокатом Саюком Б.О., через канцелярію суду подано заяву про винесення додаткового судового рішення в адміністративній справі з питання розподілу судових витрат (в порядку п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України). Заява мотивована тим, що позивач з метою отримання професійної правничої допомоги звернулась до адвоката Саюка Б.О. , з яким 16.09.2019 року й уклала відповідний договір про надання правової допомоги. В рамках виконання, взятих на себе, зобов`язань по наданню професійної правничої допомоги згідно умов вищенаведеного договору позивачеві наданий ряд послуг правового характеру, перелік яких відображений в акті прийому-передачі наданих послуг від 21.02.2020 року та розрахунку витрат на професійну правничу допомогу від 21.02.2020 року, який згідно меморіального ордеру № НОМЕР_1 SB від 24.02.2020 року були належним чином оплачені на загальну суму 3 363 грн. 20 коп.. За таких обставин, представник позивача просить суд розглянути питання щодо винесення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу.

До цієї заяви представник позивача надав розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 21.02.2020 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 21.02.2020 року, меморіальний ордер № 1750322SB від 24.02.2020 року та рахунок оплату № 7 від 21.02.2020 року.

Одночасно за вх. № 5746 представником позивача через канцелярію суду подано заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за його відсутності з огляду на зайнятість в іншому судовому процесі.

06.03.2020 року за вх. № 7018 відповідачем надано до суду заперечення проти заяви про стягнення судових витрат, в яких останній вказану заяву вважає необґрунтованою та заперечує проти її задоволення. Вказує, що підготовка позовної заяви здійснювалась 23.12.2019 року, тому, як зазначає представник позивача, гонорар обчислюється у погодинній оплаті 40% від встановленого законом на 1 січня календарного року, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за годину роботи адвокатського бюро, тобто від суми, яка була станом на 1 січня 2019 року, та становила 1 921 грн. 00 коп., а не 2 102 грн. 00 коп.. Крім того, вказує, що підготовка заяви щодо вирішення питання про розподіл судових витрат не є професійною правничою допомогою.

11.03.2020 року за вх. № 7486/20 представником відповідача через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу у цій справі, суд керується такими мотивами.

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В силу вимог ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Ч. 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень доводить, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому, покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень ст. 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

В цьому контексті суд зауважує, що позивачем є особа, яка не володіє спеціальними знаннями в сфері права. В свою чергу, предметом спірних правовідносин є дії, внаслідок яких відбулась відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Враховуючи наведене суд вважає, що звернення позивача до адвоката за правовою допомоги у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення було закономірним, необхідним.

Крім того, справа для позивача має важливе значення з точки зору негативних правових наслідків, яких вона зазнала та могла зазнати у зв`язку з такими діями відповідача. Водночас та обставина, що судом вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження, вказаного факту не спростовує та значення справи для позивача не применшує.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2019 року між позивачем та Адвокатським бюро «Бориса Саюка» було укладено договір про надання правової допомоги.

За умовами цього договору (п. 1.1) позивач доручає, а Адвокатське бюро «Бориса Саюка» приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництво та захисту інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах державної реєстрації тощо з будь-яких питань.

П. 3.1 договору передбачено, що за надання правової допомоги в рамках цього договору, клієнт сплачує адвокату гонорар.

Гонорар обчислюється у погодинній оплаті та складає 40 (сорок)% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року, за годину роботи.

Адвокатське бюро надає (надсилає поштою) клієнту додаткові угоди, акти виконаних робіт. В 5-денний термін клієнт зобов`язується підписати додаткові угоди, акти виконаних робіт.

Водночас згідно з актом виконаних робіт від 21.02.2020 року винагорода за надання правової допомоги становить 3 363 грн. 20 коп.. Гонорар включає в себе наступні юридичні послуги:

-збирання доказів (опрацювання нормативно-правових актів, судової практики);

-підготовлення позовної заяви;

-участь у судовому засіданні;

-підготовка заяви щодо вирішення питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст.143 КАС України.

Згідно з меморіальним ордером № 1750322SB від 24.02.2020 року позивач сплатив Адвокатському бюро «Бориса Саюка» в сумі 3 363 грн. 20 коп..

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимим доказами.

Досліджуючи питання щодо співмірності розміру таких витрат із реальними адвокатськими послугами, наданими позивачу у цій справі, суд зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, адвокат Саюк Б.О. надав позивачу наступні юридичні послуги:

-збирання доказів (опрацювання нормативно-правових актів, судової практики) - 30 хв.;

-підготовлення позовної заяви - 3 год.;

-участь у судовому засіданні - 20 хв.;

-підготовка заяви щодо вирішення питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст.143 КАС України - 10 хв..

Загалом адвокат Саюк Б.О. на надання правової допомоги витратив 4 години, що у вартісному еквіваленті становить 3 363 грн. 20 коп. (840 грн. 80 коп. Х 4 год.).

Надання вказаних адвокатських послуг підтверджується матеріалами справи. Так, адвокатом дійсно був підготовлений і поданий до суду позов, оформлено додатки до нього, підготовлено та подано до суду заяву щодо вирішення питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст.143 КАС України.

Безспірним є факт участі адвоката Саюка Б.О. в судовому засіданні Вінницького окружного адміністративного суду 28.01.2020 року.

Отже, у зв`язку з розглядом цієї справи позивачу надано певний обсяг адвокатських послуг, а витрачений на їх надання час, на думку суду, не є завищеним та обчислений адвокатом об`єктивно.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 3 363 грн. 20 коп., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Водночас, суд не приймає до уваги твердження відповідача, що підготовка позовної заяви здійснювалась 23.12.2019 року, тому розрахунок витрат на професійну правничу допомогу повинен здійснюватися, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб була станом на 1 січня 2019 року, оскільки п.3.2. договору № 16/092 від 16.09.2019 року визначено, що гонорар обчислюється у погодинній оплаті та складає 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року, за годину роботи Адвокатського бюро. Тобто оскільки фактичний розрахунок відбувався за наслідками прийняття відповідного рішення у даній справі, то розрахунок витрат на правничу допомогу здійснювався виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб була станом на 1 січня 2020 року. Більш того, розрахунок та оплата гонорару до винесення рішення у конкретній справі на відповідає принципам співмірності, розумності та реальності витрат, адже здійснити розрахунок витрат на правову допомогу на перед є неможливим.

Також суд критично ставиться до пояснень відповідача щодо того, що підготовка заяви щодо вирішення питання про розподіл судових витрат не є професійною правничою допомогою, з огляду на те, що даною заявою адвокат захищає права та інтереси позивача. Крім того, заява щодо вирішення питання про розподіл судових витрат за своєю природою є процесуальним документом та охоплюється адвокатськими видами діяльності, визначеними у ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 77, 90, 134, 139, 143, 246, 252, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 3 363 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Маслоід Олена Степанівна