Справа № 320/4750/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4750/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року про залишення позову без розгляду у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції із позовом до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанови.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивачем, подано апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Зокрема, вказує на те, що судом першої інстанції не було повідомлено позивача про дату та час судового засідання.

10.03.2020 до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, належно повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, повторно після відкладення розгляду справи не прибув до судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, із клопотанням про відкладення засідання або розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 5 ст. 205 КАС України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, адміністративний позов особи, яка не суб`єктом владних повноважень, може бути залишений без розгляду у разі повторної неявки без поважних причин позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце засідань та у разі, якщо його не прибуття у судові засідання перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду суд повинен з`ясувати чи належним чином позивача було повідомлено про судовий розгляд справи; наявність/ відсутність поважних причини неприбуття позивача, наявність/відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності та чи перешкоджає неявка позивача розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.10.2019 призначено дану адміністративну справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 18.11.2019 о 10:30 (а.с.1).

В судове засідання 18.11.2019 позивач не з`явився.

18.11.2019, з огляду на неявку сторін, судове засідання у справі № 320/4750/19 відкладено на 04.12.2019.

03.12.2019 до Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, оскільки ухвалу про відкриття провадження не отримував.

04.12.2019, з огляду на клопотанням позивача судове засідання у справі № 320/4750/19 відкладено на 18.12.2019.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що про час, дату та місце розгляду справи на 18.11.2019 та 04.12.2019 позивач повідомлявся за адресою зазначеною в позовній заяві, однак поштове відправлення повернулося, відповідно до довідки пошти - «за терміном зберігання» (а.с.41, 46).

Відомості щодо повідомлення позивача про час, дату та місце розгляду справи на 18.12.2019 року в матеріалах справи відсутні. Роздруківка інформації з офіційного сайту "Укрпошта" не дає можливості встановити факт направлення поштового відправлення повістки саме позивачу.

Частиною 3 статті 124 КАС України встановлено способи здійснення судового виклики або судового повідомлення, а саме: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Якщо фізична особа, яка бере участь у справі, діє через представника і суд не вважає її особисту участь обов`язковою, він може направити повістку лише представнику.

Відповідно до ч 3 ст. 126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Згідно ч.10 ст.126 КАС України вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.

Відповідно до ст. 127 КАС України часом вручення повістки вважається

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Отже, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування позивача про час і місце розгляду справи.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду 10.04.2019 у справі № 461/10610/13-ц.

При цьому, у позовній заяві вказано також номера телефонів та електронну адресу позивача.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що судом було вичерпано всі можливі засоби повідомлення позивача про дату, час та місце відповідних судових засідань.

Відтак, колегія суддів вважає, що в матеріалах справи відсутні докази щодо належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи на жодні судові засідання.

За таких обставин, враховуючи положення КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не виконав належним чином процесуальний обов`язок з інформування позивача про час і місце судового розгляду справи.

Окрім того, в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не наведено чому саме неявка позивача перешкоджає розгляду справи, які саме не з`ясовані обставини у справі не дають можливості ухвалити законне судове рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до однозначного висновку, що суд першої інстанції при залишенні даного позову без розгляду не дотримався вимог ч. 5 ст. 205, п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України та з порушенням норм процесуального права постановив ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Крім того, колегія суддів наголошує, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975р., ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для залишення позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанови без розгляду.

Так, згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 243, 315, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року про залишення позову без розгляду - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року про залишення позову без розгляду - скасувати.

Справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанови - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11.03.2020.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О.Аліменко,

Н.В.Безименна