Справа № 826/13413/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 березня 2020 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Вівдиченко Т.Р., перевіривши апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року у справі за клопотанням представника ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства охорони здоров`я України, треті особи - Одеський національний медичний університет, ОСОБА_4 про визнання відсутньою компетенції, визнання протиправними дій та скасування наказу в частині, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Міністерства охорони здоров`я України, треті особи - Одеський національний медичний університет, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування пункту 2 Наказу МОЗ України від 17 липня 2018 року № 34-о «Про звільнення ОСОБА_5 », встановлення відсутності компетенції (повноважень), визнання протиправним та скасування Наказу МОЗ України «Про деякі питання управління Одеським національним медичним університетом» № 1638 від 07 вересня 2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.08.2018 року задоволено частково заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо забезпечення позову.

29.11.2019 року представником ОСОБА_2 подано до суду першої інстанції клопотання, в якому просив частково скасувати заходи забезпечення позову, вжиті вказаною ухвалою суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 . Частково скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.08.2018 року у справі №826/13413/18, а саме - в частині заборони Міністерству охорони здоров`я України призначати виконуючого обов`язки ректора Одеського національного медичного університету та вчиняти будь-які інші дії щодо покладення обов`язків ректора Одеського національного медичного університету на будь-яку особу, окрім випадків, визначених положеннями Закону України "Про вищу освіту".

Не погодившись з ухвалою суду, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , вважаю, що вона не може бути прийнята до провадження та підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Так, стаття 295 КАС України передбачає, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 295 КАС України, до апеляційної скарги додаються: докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Згідно ч. 1 ст. 295 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, вищенаведена норма процесуального законодавства чітко визначає, що право оскаржити рішення суду першої інстанції має особа, яка не брала участі у справі, якщо суд при прийнятті рішення вирішив питання про права, свободи, інтереси та обов`язки цієї особи.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, у ньому має міститися судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, незалучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 не приймала участь та не була стороною по даній справі.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що вона відповідає вимогам до керівника закладу вищої освіти, встановленим Законом, а тому, має намір прийняти участь у конкурсі на зайняття посади ректора ОНМедУ.

Однак, будь - яких доказів на підтвердження своїх доводів апелянт до апеляційної скарги не додає та не зазначає, яким чином ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року стосується її прав та обов`язків.

Таким чином, апелянту слід подати до суду апеляційної інстанції письмові пояснення щодо того, яким чином оскаржувана ухвала суду першої інстанції впливає та порушує інтереси ОСОБА_1 , стосується її прав та обов`язків.

Також, з матеріалів справи вбачається, що апелянт оскаржує ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року, тоді, як апеляційну скаргу подано 10 березня 2020 року, що підтверджується відбитком печатки на апеляційній скарзі, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження більш, як на два місяці.

Водночас, разом з апеляційною скаргою, апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначає, що про оскаржувану ухвалу вона дізналася з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Проте, до свого клопотання апелянт не надала жодних доказів на підтвердження таких обставин.

Також, слід звернути увагу, що підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто, у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Практика Європейського суду з прав людини, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі, і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії", справа "Креуз проти Польщі").

Враховуючи вказане, апелянт повинен подати до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, де зазначити поважність причин пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою та надати докази на їх підтвердження.

Дані обставини перешкоджають прийняттю апеляційної скарги до провадження суду апеляційної інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, а апелянту необхідно надати строк для усунення зазначених недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без руху та запропонувати апелянту усунути вказані недоліки апеляційної скарги шляхом подання заяви (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначити поважність причин пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою та надати докази, що їх підтверджують; письмових пояснень щодо того, яким чином оскаржувана ухвала суду першої інстанції впливає та порушує інтереси ОСОБА_1 , стосується її прав та обов`язків.

Керуючись ст.ст. 132, 169, 296, 298 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року залишити без руху.

Встановити особі, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків.

У разі невиконання ухвали у зазначений вище строк апеляційна скарга буде повернута особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя: Вівдиченко Т.Р.