Справа № 643/12286/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 р.Справа № 643/12286/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Сіренко О.І. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2019 по справі № 643/12286/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Яшенка Ігора Миколайовича

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2019, ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Яшенка Ігора Миколайовича (далі відповідач), у якій просив суд скасувати постанову серії ЕАВ №1364732 від 26.07.2019 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2019 по справі №643/12286/19 позов задоволено.

Скасовано постанову серії ЕАВ №1364732 від 26.07.2019, винесену відповідачем, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 2 ст.122 КУпАП закрито.

Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі апелянт), не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, що призвели до неправильного вирішення правового спору.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та зміст апеляційної скарги, вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, правом на апеляційне оскарження наділені учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Частиною 1 ст. 42 КАС України визначено, що учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 1 ст. 46 КАС України передбачено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Колегія суддів зауважує, що апелянт не є учасником даної справи.

При цьому, особа, набуваючи статусу апелянта у справі, до участі у якій не була залучена, повинна мати не лише певний обсяг прав, свобод та інтересів, що можуть бути порушені тим чи іншим способом при прийняті судового рішення, а відповідне питання (стосовно прав, свобод та інтересів цих осіб) вже має бути безпосередньо вирішено у судовому рішенні.

За обставинами справи, предметом спору в даній справі є правомірність винесеної відповідачем постанови серії ЕАВ №1364732 від 26.07.2019 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

За цим, спірні правовідносини у цій справі виникли між позивачем ОСОБА_1 , та відповідачем - Інспектором роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Яшенком Ігорем Миколайовичем.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ним подано до суду першої інстанції заяву про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, проте суд першої інстанції необґрунтовано не залучив Управління до участі у справі в якості третьої особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

В обґрунтування доцільності залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, апелянт підкреслює, що при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення, як акту індивідуальної дії, відповідати за позовом мають службова особа, яка безпосередньо прийняла спірну постанову (у даному випадку - інспектор поліції) та орган державної влади, на службі якого перебуває зазначена особа (у даному випадку - Управління).

Апелянт зауважує, що рішення у справі може безпосередньо впливати на права, свободи та інтереси або обов`язки Управління (наприклад, щодо розгляду питання про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями посадових осіб, проведення службового розслідування за фактами можливого вчинення порушень службової дисципліни окремими поліцейськими та притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності, тощо).

На такі доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що наведені вище питання не входять до предмету розгляду даної справи, та, зокрема, не регулюються нормами адміністративного судочинства, а саме: щодо розгляду питання про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями посадових осіб, проведення службового розслідування за фактами можливого вчинення порушень службової дисципліни окремими поліцейськими та притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розд. 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За змістом визначення терміну «суб`єкт владних повноважень, який наведений у п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, визначено, що це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Аналізуючи викладені вище норми, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суб`єктом владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та відповідачем є уповноважена на те особа Національної поліції.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 192/2097/17 (адміністративне провадження № К/9901/46878/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає, що рішенням суду першої інстанції у даному випадку не вирішувались права, свободи, інтереси та (або) обов`язки апелянта.

Відповідно до ч. 3 ст. 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на викладені вище підстави та відсутність обґрунтованих посилань на порушення судовим рішенням прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків апелянта, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 293, 305 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2019 по справі № 643/12286/19 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Яшенка Ігора Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її підписання безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Сіренко О.І. Гуцал М.І.