Справа № 540/2441/19
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2441/19
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Дата і місце ухвалення: 20.01.2020р., м.Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07 % відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (норма, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) за період з 17.01.2005 року по 14.09.2015 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07 % відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (норма, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) у зв`язку з відстрочкою часу її призначення на повних 5 років, починаючи з 17.01.2005 року по 14.09.2015 року.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 17.02.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на не повне з`ясування судом обставин справи, а також не правильне застосування норм матеріального права, що призвело до не правильного вирішення справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача, що його право на перерахунок пенсії з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07 % відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відстрочкою часу її призначення на повних п`ять років, встановлено постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2016 року по справі №667/1642/16-а, яка набрала законної сили, а тому вказані обставини повторному доказуванню не підлягають.

Апелянт вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на те, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07 %, відповідно до ч.1 ст.29 Закону №1058-IV, у зв`язку з відстрочкою часу її призначення на повних 5 років, за період з 17.01.2005 року до 14.09.2015 року, були заявлені позивачем в рамках розгляду справи №667/1642/16-а та залишені без розгляду за його клопотанням. Апелянт стверджує, що залишення адміністративного позову вцілому або в окремій його частині без розгляду, у відповідності до ст.240 КАС України, не позбавляє особу права повторно звернутися до суду з відповідними вимогами.

У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року та прийняття нової постанови - про задоволення позову.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Херсонському сервісному центрі Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з 17.01.2005 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, право на отримання пенсії за віком позивач набув 19.06.1999 року, однак ним не скористався та продовжував працювати. Таким чином, виникли правовідносини щодо відстрочки часу призначення пенсії на повних 5 років, що учасниками справи не заперечується.

При зверненні у 2016 році до територіального органу ПФУ із заявою про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07% відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 отримав відмову, обґрунтовану тим, що заява про відстрочення дати призначення пенсії до органу, що призначає та виплачує пенсії, ним не подавалась.

14.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом, в якому просив суд визнати неправомірними дії відповідача УПФУ в м. Херсоні по відмові позивачу у перерахунку пенсії за віком з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07 % відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (норма, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) та зобов`язати УПФУ в м. Херсоні здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07% відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (норма, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) у зв`язку з відстрочкою часу її призначення на повних 5 років, починаючи з 17.01.2005 року; стягнути майнову шкоду, яка завдана неправомірними діями відповідача, у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2016 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про часткове відкликання позовних вимог. Залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до УПФУ в м. Херсоні у частині позовних вимог про зобов`язання відповідача - Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07 % відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (норма, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) у зв`язку з відстрочкою часу її призначення на повних п`ять років, починаючи з 17.01.2005 року по 14.09.2015 року та в частині позовних вимог стосовно стягнення майнової шкоди в розмірі 5000 грн.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2016 року у справі №667/1642/16-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії. Визнано неправомірними дії відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні по відмові позивачу у перерахунку пенсії за віком з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07% відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (норма, яка діяла на час призначення пенсії позивачу). Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07% відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (норма, яка діяла на час призначення пенсії позивачу), у зв`язку з відстрочкою часу її призначення на повних п`ять років, починаючи з 14.09.2015 року.

13.08.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про фактичний перерахунок коштів за період з лютого 2005 року до жовтня 2017 року зі збільшенням її розміру на 27,07 %, зазначивши, що протиправні дії відповідача, встановлені постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2016 року у справі №667/1642/16-а, мали місце з моменту призначення ОСОБА_1 пенсії за віком.

Листом від 27.08.2019 року №577/О-99-1 відповідач повідомив, що на виконання постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2016 року у справі №667/1642/16-а, пенсійним органом здійснений перерахунок пенсії позивача з 14.09.2015 року, з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07% відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України № 1058, доплата пенсійних коштів за період з 14.09.2015 року по 30.04.2017 року у сумі 4264,95 грн. нарахована ОСОБА_1 у травні 2017 року.

Не погоджуючись з правомірністю дій ГУ ПФУ в Херсонській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за період з 17.01.2005 року по 14.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що в межах даної справи не підлягають встановленню факти наявності у позивача права на отримання пенсії з підвищенням її розміру на 27,07 %, у відповідності з ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та протиправності дій відповідача щодо не здійснення вказаного розрахунку з моменту призначення пенсії - 17.01.2005 року. Однак, за висновками суду першої інстанції, встановлення судом обов`язку відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 14.09.2015 року у межах розгляду справи №667/1642/16-а не перешкоджав ОСОБА_1 реалізації його права на судовий захист щодо перерахунку пенсії з 17.01.2005 року по 14.09.2015 року, проте такі вимоги у 2016 році ОСОБА_1 відкликав. Суд зазначив, що реалізація визнаного права на перерахунок пенсії у періоди, неохоплені рішенням суду, здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних питань, серед яких: подання відповідної заяви про перерахунок з дотриманням строків звернення та наявність відповідних документів. У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За змістом статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 45 статті 12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу (далі - Закон № 1058-IV) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний рік страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до частини першої статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного року відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу, а в разі його відсутності - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Відповідно до ст.29 Закону №1058-IV особі, яка набула права на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього строку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, за кожний повний рік страхового стажу після досягнення пенсійного віку в порядку, зокрема, за 5 років відкладеного виходу на пенсію за віком - підвищується розмір пенсії на 27,07%. При цьому, підвищення розміру пенсії за неповний рік страхового стажу не здійснюється.

З вказаного слідує, що підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які отримавши право на призначення пенсії за віком виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи, право ОСОБА_1 на отримання пенсії з підвищенням її розміру на 27,07% у зв`язку з відстрочкою часу її призначення на повних 5 років, встановлене постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2016 року у справі №667/1642/16-а, яка набрала законної сили. Таким чином, зазначене повторному встановленню та доказуванню не підлягає.

Встановивши, що судовим рішенням у справі №667/1642/16-а зобов`язано орган УПФУ здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07% відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (норма, яка діяла на час призначення пенсії позивачу), у зв`язку з відстрочкою часу її призначення на повних п`ять років, починаючи з 14.09.2015 року, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення вимог даного позову щодо здійснення відповідного перерахунку за період з дати призначення пенсії, з посиланням на те, що при розгляді справи №667/1642/16-а від таких вимог ОСОБА_1 відмовився.

Колегія суддів не погоджується з правильністю такого висновку суду першої інстанції, оскільки, у відповідності до положень ст.240 КАС України, залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду з відповідними вимогами.

Щодо посилань суду першої інстанції на те, що реалізація визнаного права на перерахунок пенсії у періоди, неохоплені рішенням суду у справі №667/1642/16-а, здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних питань, серед яких: подання відповідної заяви про перерахунок, то колегія суддів зазначає, що з відповідною заявою про перерахунок пенсії з часу її призначення ОСОБА_1 звертався до територіального органу УПФУ 13.08.2019р., на що отримав відмову.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення з даними вимогами до суду колегія суддів виходить з наступного.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон України також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

У триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків, якщо інше прямо не передбачено законом.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Частиною 2 статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Системний аналіз зазначеного вище законодавства дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Аналогічна правова позиція стосовно застосування процесуального строку у спорах, пов`язаних із правом особи на соціальний захист, викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі №554/5119/16-а.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії за віком з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07 % відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (норма, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) у зв`язку з відстрочкою часу її призначення на повних 5 років, починаючи з 17.01.2005 року по 13.09.2015 року. А відтак, поданий ним позов підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції при вирішенні спору не повно з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального права, у зв`язку з чим, відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення - про задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 6 статті 139 Кодексу передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні з позовом до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 19.11.2019р.

Крім того, при зверненні до суду апеляційної інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1261,20 грн., що підтверджується квитанцією №12743581 від 17.02.2020р.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що стягненню на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2798 грн.

Враховуючи, що дана справа, у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, є справою незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 за віком з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07 % відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (норма, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) за період з 17.01.2005 року по 13.09.2015 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07% відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (норма, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) у зв`язку з відстрочкою часу її призначення на повних 5 років, починаючи з 17.01.2005 року по 13.09.2015 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір в розмірі 2798 (дві тисячі сімсот дев`яносто вісім) грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено на підписано 11.03.2020р.

Головуючий суддя Бойко А.В.
Судді Федусик А.Г. Шевчук О.А.