Справа № 826/8208/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року м. Київ № 826/8208/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Київопорядкомплект»
доГоловного управління Державної податкової служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкового повідомлення -рішення №007438/26-15-12-00 від 02.02.2018,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Київопорядкомплект» (далі - позивач, ПАТ «Київопорядкомплект») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №007438/26-15-12-00 від 02.02.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим що позивачем подано відповідні декларації за 2 квартали 2015 року - 1 квартал 2017 року та своєчасно оплатчено вказані в них суми, однак зазначені платежі ГУ ДФС у м. Києві самовільно зараховано в рахунок оплати неіснуючої заборгованості ПАТ «Київпорядкомплект». Крім того, як зазначає позивач, судовим рішенням господарського суду встановлено, що всі наявні податкові зобов`язання платника перед відповідачем станом на 02.01.2013 вважаються погашеними, оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань, які виникли після введення мораторію, але зупиняє виконання тих грошових зобов`язань, що виникли до моменту введення мораторію. Крім того, позивач зазначає, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2014 у справі №826/10404/14 встановлено, що податковим органом під час дії мораторію нараховувалась пеня позивачу, що суперечить вимогам законодавства, а також встановлено те, що ГУ ДФС у м. Києві не зверталось до господарського суду міста Києва під час розгляду справ про банкрутство ПАТ «Київпорядкомплект» як кредитор та всупереч вимогам законодавства нараховував пеню за рахунок своєчасного надходження плати за землю в рахунок погашення попередніх боргів. Позивач звертає увагу суду на невиконання контролюючим органом судового рішення, яке набрало законної сили, щодо виключення з картки особового рахунку ПАТ «Київпорядкомплект» нараховану пеню за період з 02.01.2013. Тому, на думку позивача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення №007438/26-15-12-00 від 02.02.2018 є протиправним та підлягає скасуванню.

ГУ ДФС у м. Києві позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки у відповідача були наявні правові підстави для нарахування штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати податкового зобов`язання, яке набуло статусу податкового боргу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Оскільки станом на час розгляду справи Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві перебуває в стані припинення (запис від 01.08.2019) у зв`язку з реорганізацією податкового органу на підставі постанови Кабінету Міністрів України №537 від 19.06.2019 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», з урахуванням змісту позовних вимог та доводів, наведених на їх обґрунтування прийшов до висновку про необхідність здійснення на підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про необхідність заміни первісного відповідача процесуальним правонаступником у спірних правовідносинах - Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві (код ЄДРПОУ - 43141267, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень по сплаті рентної плати за користування надрами ПАТ «Київопорядкомплект» за період 2 квартал 2015 року - 1 квартал 2017 року, за результатами якої складено акт №121/26-15-12-10/05503326 від 16.01.2018.

В ході перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем термінів сплати (перерахування) самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами за 2 квартал 2015 року - 1 квартал 2017 року та суми, визначеної контролюючим органом (податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») № від 18.07.2017), подання яких передбачено пунктом 31.3 статті 31, пунктів 57.1, 57.3 статті 57 та пункту 253.6 статті 253 Податкового кодексу України.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення форма «Ш» №007438/26-15-12-00 від 02.02.2018, яким за затримку на 619, 180,108 календарних днів сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення у сумі 259 298,10 грн, позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 51 859,62 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його у порядку адміністративного оскарження до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України №14402/6/99-99-11-03-01-25 від 25.04.2018 скарга ПАТ «Київопорядкомплект» залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Наполягаючи на протиправності прийнятого ГУ ДФС у м. Києві податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи доводи позивача та заперечення відповідача, суд бере до уваги наступне.

Згідно з підпунктом 9.1.6 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рентна плата належить до загальнодержавних податків та зборів.

Підпунктом 14.1.217 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що рентна плата - це загальнодержавний податок, який справляється за користування надрами для видобування корисних копалин; за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин; за користування радіочастотним ресурсом України; за спеціальне використання води; за спеціальне використання лісових ресурсів; за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України.

В розумінні норми статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Зокрема, підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктами 257.1 статті 257 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абзаці 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 257.3 статті 257 Податкового кодексу України платник рентної плати до закінчення визначеного розділом ІІ цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить відповідні додатки.

Пунктом 257.5 статті 257 Податкового кодексу України встановлено, що сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

Положеннями підпункту 258.1.1 пункту 258.1 статті 258 Податкового кодексу України визначено, що на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно з підпунктом 258.1.2 пунктом 258.1 статті 258 Податкового кодексу України на суму податкових зобов`язань з рентної плати, що нарахована платником рентної плати за податковий (звітний) період, але не сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім календарним днем граничного строку подання податкової декларації, нараховується пеня в порядку, встановленому розділом ІІ цього Кодексу.

Статтею 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У спірних правовідносинах підставою для застосування штрафу, за висновком контролюючого органу, стало порушення позивачем термінів сплати (перерахування) самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами за 2 квартал 2015 року - 1 квартал 2017 року та визначеної контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні (форма «Ш») № від 18.07.2017 суми.

Як встановлено судом, 03.05.2017 позивачем подано податкову декларацію № з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення за 1 квартал 2017 року (термін сплати 19.05.2017; сума податкового зобов`язання у розмірі 160 920,00 грн). Зазначена декларація була подана платником у строк, визначений податковим законодавством, а визначена в ній сума зобов`язань сплачена у відповідний строк в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №1235 від 17.05.2017 на суму 160 920,00 грн.

Також судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що 16.07.2015 позивачем подана податкова декларацію № з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення за 2 квартал 2015 року (термін сплати 19.08.2015, сума податкового зобов`язання - 67 592,10 грн). Вказана декларація також подана платником у визначені законодавцем термін і визначена в ній сума вчасно сплачена в сумі 113 940,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №885 від 19.08.2015.

Тобто, наявними матеріалами справи підтверджується своєчасність подання позивачем податкових декларацій та своєчасність сплати визначених у них грошових зобов`язань, зокрема: податковими деклараціями, квитанціями про отримання декларації контролюючим органом, платіжними дорученнями.

Одночасно судом наголошується, що у розрахунку до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві невірно зазначені номери та дати декларацій.

Також, наявними матеріалами справи підтверджується, що ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень по сплаті рентної плати за користування надрами ПАТ «Київопорядкомплект» за період з 01.10.2013 по 31.03.2014, за результатами якої складено акт №1493/26151210 від 30.06.2017.

В ході перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем строків подання платіжних доручень по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення за IV квартал 2013 - І квартал 2014 року, подання яких передбачено підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункту 57.1 статті 57 розділу ІІ та пункту 257.5 статті 257 розділу ІХ Податкового кодексу України.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення форма «Ш» №001263/26-15-12-00 від 18.07.2017, яким за затримку на 1183 календарних днів сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення у сумі 153 930,00 грн до позивача застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 30 786,00 грн.

Згідно платіжних доручень: №2204 від 12.02.2014 на суму 487820,25 грн з призначенням платежу - за користування надрами за 4 квартал 2013 року та №2642 від 19.05.2014 на суму 193 050,00 грн з призначеннм платежу - за користування надрами за 1 квартал 2014 року, ПАТ «Київопорядкомплект» сплатило податкові зобов`язання по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення за IV квартал 2013 - І квартал 2014 року у встановлений строк та в повному обсязі.

Отже, наявними матеріалами справи підтверджується своєчасність сплати грошових зобов`язань.

Водночас, як встановлено судом, сплачені ПАТ «Київпорядкомплект» грошові кошти зараховувались контролюючим органом в рахунок погашення податкового боргу по сплаті за користування надрами місцевого значення та по земельному податку, який виник до 02.01.2013 та внаслідок нарахованої з 02.01.2013 пені.

Стосовно вказаних обставин, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2009 було порушено провадження у справі №44/627-б за заявою ТОВ «Собі» до ВАТ «Київпорядкомплект» про визнання банкрутом, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та зупинено виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів, строк виконання яких настав до введення мораторію). Провадження у зазначеній справі припинено згідно постанови Вищого господарського суду України від 09.11.2011.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2012 було порушено провадження у справі №5011-43/10957-2012 за заявою ПАТ «Київський річковий порт» до ВАТ «Київпорядкомплект» про визнання банкрутом, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та зупинено виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів, строк виконання яких настав до введення мораторію). Провадження у зазначеній справі припинено згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2012.

Також, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.01.2013 було порушено провадження у справі №5011-46/7-2013 за заявою ТОВ «Юридична компанія «Брати Гройсман і Козлєвіч», як компанії з управління активами Пайового венчурного інвестиційного фонду «Нові технології» недиверсифікованого виду закритого типу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Арт-Капітал Менеджмент» до Відкритого акціонерного товариства «Київпорядкомплект» про визнання банкрутом, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та зупинено виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів, строк виконання яких настав до введення мораторію). Провадження у зазначеній справі припинено згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2014.

Суд зазначає, що в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №826/10404/14 встановлено, що податковий орган не заявляв вимоги на погашення заборгованості по платі за користування надрами місцевого значення, яка станом на 14.08.2012 згідно даних картки особового рахунку платника становила 467 058,55 грн по основному платежу та 37 250,33 грн по пені, а станом на 02.01.2013 становила 492 915,46 грн по основному платежу та 23 218,01 грн по пені.

Крім того, даним судовим рішенням, на підставі даних карток особових рахунків платника по платі за користування надрами місцевого значення та по земельному податку у період з 02.01.2013 по день звернення до суду, встановлено, що платник податків своєчасно та відповідно до задекларованих зобов`язань проводив перерахування грошових коштів на їх погашення.

Також, зі змісту постанови Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/10404/14 вбачається, що контролюючим органом під час дії мораторію нараховувалася пеня позивачу, що в свою чергу суперечить вимогам законодавства та контролюючий орган не звертався до Господарського суду міста Києва під час розгляду справи про банкрутство, як кредитор, а всупереч вимогам законодавства нараховував пеню за рахунок своєчасно надходження плати за землю в рахунок погашення попередніх боргів.

Зазначена постанова Окружного адміністративного суду міста Києва №826/10404/14 набрала законної сили.

Додатково суд звертає увагу, що в адміністративній справі №826/18293/15 постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2015, яка набрала законної сили, зобов`язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві виключити з картки особового рахунку Публічного акціонерного товариства «Київопорядкомплект» () заборгованість по платі за користування надрами місцевого значення та земельного податку по основному платежу, штрафним санкціям та залишку несплаченої пені станом на 02.01.2013, а також - виключити з картки особового рахунку Публічного акціонерного товариства «Київопорядкомплект» () нараховану пеню за період з 02.01.2013.

Задовольняючи позовні вимоги, суд під час розгляду адміністративної справи №826/18293/15 виходив з того, що контролюючий орган, всупереч вимогам законодавства, під час дії мораторію поточні платежі позивача перераховував в погашення раніше наявної заборгованості та нараховував пеню, як несвоєчасно сплачені податки.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, наявними матеріалами справи підтверджується, що ПАТ «Київпорядкомплект» 30.12.2015 надіслало до ДПІ в Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві лист та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2015 для виконання.

Частинами другою, третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку, що невиконання податковим органом судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, зокрема, в частині виключення з картки особового рахунку Публічного акціонерного товариства «Київопорядкомплект» () заборгованості з платі за користування надрами місцевого значення та земельного податку по основному платежу, штрафним санкціям та залишку несплаченої пені станом на 02.01.2013 та нарахованої пені за період з 02.01.2013, внаслідок якого за позивачем продовжував обліковуватись борг та на погашення якого контролюючим органом скеровувались своєчасно сплачені Публічним акціонерним товариством «Київпорядкомплект» кошти за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями по платі за користування надрами місцевого значення, не може ставитись в вину платнику податків у вигляді застосованих до нього штрафних санкцій.

При цьому, наявними матеріалами справи підтверджується, а представником відповідача не спростовано своєчасність подання позивачем податкових декларацій з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення за І-ІІ квартали 2014 року та ІІ-ІІІ квартали 2015 року та своєчасність сплати визначених у них грошових зобов`язань.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки вимогами статті 126 Податкового кодексу України передбачена можливість застосування до платника податків штрафу за несплату останнім узгодженої суми грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, при цьому, своєчасність такої сплати підтверджується наявними матеріалами справи, а спрямування податковим органом сплачених платником податків сум на погашення податкового боргу, який обліковується за ПАТ «Київпорядкомплект» внаслідок невиконання контролюючим органом судового рішення, яке набрало законної сили, є таким, що не узгоджується з вимогами чинного законодавства, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та необхідність його скасування.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведені вище обставини в своїй сукупності дають суду підстави для висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст.2, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Київопорядкомплект» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №007438/26-15-12-00 від 02.02.2018.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Київопорядкомплект» (, адреса: 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 9) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривни 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (, адреса: 04116, м. Київ, Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська