Справа № 490/1487/20
Суддя: Чулуп О. С.
Дата ухвалення: 2020-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/1487/20
н/п 2-а/490/237/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді Чулуп О.С.

при секретарі - Балдич Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв адміністративну справу за позовом

Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області

до

ОСОБА_1

про затримання іноземця

в с т а н о в и в :

06.03.2020р. Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області звернулося до суду з позовом про затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що04.03.2020 року співробітниками УСБУ України в Миколаївській області було виявлено та доставлено в приміщення УДМС України в Миколаївській області уродженця Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки було встановлено, що у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній документ, що дає право на виїзд з України.

Позивач вказує, що відповідно до інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не значиться. Дата та місце перетину державного кордону України не встановлено. Зі слів Відповідача він прибув на територію України у 2011 році з метою працевлаштування, на даний час не працює.

Позивач вказує, що в результаті проведеної перевірки було встановлено, що громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні - ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні. Відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за порушення міграційного законодавства. Зокрема, за порушення встановлених правил перебування громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП.

Позивач вказує, що стосовно відповідача було складено протокол ММК № 000015 від 04.03.2020р. про адміністративне затримання відповідача за ч.2ст.263 КУпАП.

Позивач вказує, що 04.06.2015р. Центральним районним відділом в м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 27.06.2015р.

Відповідно до ч.5ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Позивач вказує, що відповідач ухиляється від виконання рішення про примусове повернення в країну походження, не має документів для перетинання державного кордону України на законних підставах, не має грошових коштів та родичів на території України.

Позивач вказує, що рішенням Управління ДМС України в Миколаївській області від 04.03.2020р. відповідача було поміщено до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» з метою ідентифікації та з`ясування обставин справи.

Позивач вказує, що на даний час у відповідача відсутні будь-які документи на право проживання в Україні, обов`язкова наявність яких визначена ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземці в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

Позивач посилається на норми ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» згідно якого іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. Позивач вказує, що зазначені обставини дають підстави вважати, що у відповідача не має документів для перетинання державного кордону України на законних підставах і тому не має можливості на даний час здійснити виїзд з території України.

Позивач посилається на норми ч.1 ст.289 Кодексу адміністративного судочинства України якою встановлено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції подається до місцевого загального суду позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства такий захід як : - затримання іноземця з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказав, що відповідач як іноземець порушує законодавство України з прикордонних питань, у відповідача відсутній документ, що дає право на виїзд з України, є ризик того, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 . приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки на час розгляду справи є особою, яка затримана та перебуває в Державній установі "Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні".

Відповідач ОСОБА_3 пояснив суду, що він прибув до України в 2011р., він є громадянином Турецької Республіки. В Україну приїхав з тих мотивів, що в країні його походження у нього виникли проблеми в бізнесі, у його підприємства великі борги перед кредиторами, тому він вимушений був виїхати з країни. Будь-яких переслідувань його особи в країні його походження з політичних, релігійних чи національних мотивів не має. Відповідач пояснив, що документи на виїзд з України у нього викрали, але до консульської установи Турецької Республіки він не звертався. Відповідач пояснив, що бажає залишитися в Україні, він подав клопотання про надання йому статусу біженця.

Представник відповідача адвокат Чеботарьов І.В. заперечив проти заявленого позову. Представник відповідача зокрема вказав, що відповідач як особа, що є іноземцем та хоча і перебуває в Україні без достатніх правових підстав, проте не становить будь-якої небезпеки для державних чи суспільних (громадських) інтересів України, та громадянського суспільства. Представник відповідача вказав, що його довіритель до кримінальної відповідальності за час проживання в Україні не притягувався, підозр щодо нього не оголошувалося, до адміністративної відповідальності, окрім тієї, що пов?язана із порушення міграційного законодавства та законодавства України з прикордонних питань, - не притягувався, а отже є лояльною до державних інституцій особою, та не становить будь-якої загрози громадським інтересам.

Представник відповідача також вказує, що позивач безпідставно звернувся до суду із вимогою про затримання відповідача, оскільки даних про те, що є ризик втечі відповідача від органів ДМС, чи ризик ухилення відповідача від виконання рішення про його примусове видворення,- позивачем не надано.

Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом досліджено лист Управління служби безпеки України в Миколаївській області від 27.02.2020 року згідно якого громадянина Турецької Республіки без законних підстав проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом досліджено довідку про особу Управління Державної міграційної служби України в Миколаїській області від 04.03.2020 року згідно якої встановлено особу громадянина Турецької Республіки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом досліджено протокол № ММК 000015 від 04.03.2020р. згідно якого громадянина Турецької Республіки ОСОБА_4 , доставлено у службове приміщення Управління Державного міграційної служби України в Миколаївській області 04.03.2020 року о 17 год. 20 хв. у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч.1ст.203 КУпАП на 72 години з метою ідентифікації особи, з`ясування обставин справи та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та подання адміністративного позову.

Судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР ММК 000477 від 04.03.2020р. згідно якого 04.03.2020р. о 17:20 за адресою: АДРЕСА_2 співробітниками УСБУ в Миколаївській області та ВОЗНМРВ УДМС України в Миколаївській області був встановлений громадянин Турецької Республіки ОСОБА_1 , який ухилився від виїзду із України після закінчення терміну перебування, чим порушив ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку, затвердженого ПКМУ №150 від 15.02.2012р.

Судом досліджено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ММК 000477 від 04.03.2020 року згідно якої на громадянина Турецької Республіки ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.203 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Судом досліджено пояснення від 04.03.2020р. згідно яких громадянин Турецької Республіки пояснив, що він приїхав на територію України в 2011 році працювати в Турецькій компанії. Перебуваючи на території України неодноразово намагався легалізувати своє перебування на території України, але його постійно обманювали, хоча і брали кошти, обіцяючи, що документи будуть готові.На території України проживає за адресою: АДРЕСА_1 в будинку, який належить його цивільній дружині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та займається домашнім господарством.

Судом досліджено рішення Управління державної міграційної служби України в Миколаїській області від 04.03.2020р. згідно якого до ДУ «Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебуваються в Україні, ДМС України», за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, с. Мартинівське, вул.. Європейська, б.1, -- поміщено громадянина Турецької Республіки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації, з`ясування обставин правопорушення, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та подачі адміністративного позову до суду.

Судом досліджено витяг від 05.03.2020р. з інтегрованої міжвідомчої інформаційної-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, які перетинають державний кордон «Аркан» стосовно громадянина Турецької Республіки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого інформація про перетин останнім державного кордону України відсутня. Представник позивача пояснила, що дані з міжвідомчої інформаційної-телекомунікаційної системи «Аркан» отримуються(надаються) станом на час звернення за період останніх п?ти років.

Судом досліджено рішення Центрального РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області №22 від 04.06.2015р. згідно якого примусово повернуто за межі України громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 24 днів з дати прийняття цього рішення; заборонено громадянину Турецької Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 подальший в`їзд в Україну строком на три роки.

Судом досліджено розписку від 04.06.2015 року згідно якої громадянин Турецької республіки ОСОБА_7 зобов`язався не пізніше 27.06.2015 року залишити територію України.

Судом досліджено ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.03.2020 року згідно якої відкрито провадження за адміністративним позовом Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України.

Відповідно до п.14 ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" нелегальний мігрант це іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 3 статті 3 розділу І Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 розділу II Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Абзацом 1 статті 26 розділу III Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року N 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.13 Закону України "Про імміграцію".

Частиною 1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам слід враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

У суду відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Отже, аналіз законодавства дає підстави суду вважати, що рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства можливе лише за рішенням адміністративного суду у випадку якщо така особа не виконала в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення в країну походження чи в третю країну або іноземець чи особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення.

Судом встановлено, що позивачем прийнято рішення про примусове повернення відповідача ОСОБА_1 до країни походження.

Отже, беручи до уваги встановлені працівниками УДМС України в Миколаївській області факти, можна дійти до висновку, що іноземець ОСОБА_1 є нелегальним мігрантом та знаходиться на території України без законних на те підстав.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, - ухиляється від виконання рішення про її примусове видворення.

В абзаці першому пункту 4 статті 30 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Крім того, пунктом 1 розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС, Адміністрації Держприкордонслужби та Служби безпеки України 23.04.2012 №353/271/150 (зареєстр. в МінЮсті України 21.05.2012 за №806/21119) визначено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що у разі відсутності в особи без громадянства, яка вчинила порушення правового статусу іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, подається до місцевого загального суду як адміністративного суду позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: як затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; або ж затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; або ж взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; чи зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача, що до відповідача не можливо застосувати захід як затримання з тих підстав, що особа подала заяву про встановлення їй статусу біженця, оскільки такий статус відповідачу не встановлено.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" ідентифікація особи - це заходи, пов`язані із встановленням органами виконавчої влади особи заявника, який звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і не має документів, що посвідчують його особу, або такі документи фальшиві.

Отже, судом встановлено, що у іноземця, громадянина Турецької Республіки ОСОБА_8 відсутні документи на право перебування на території України, то враховуючи ту обставину, що Управлінням ДМС в Миколаївській області подано позовну заяву щодо примусового видворення відповідача за межі України, відповідач тривалий час ухилявся від виконання рішення про примусове повернення за межі України, то суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до відповідача заходів, передбачених ч.1ст.289 КАС України, - затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою забезпечення виконання рішення суду щодо примусового видворення відповідача за межі України.

Що стосується вимог позову про негайне виконання рішення суду, то суд зауважує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу,

набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.18 ст.289 КАС України на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

За такого, з аналізу змісту наведених норм слідує, що оскарження рішення ухваленого за наслідками розгляду справ визначених ст.289 КАС України - не зупиняє їх виконання.

За такого вимога звернути рішення до негайного виконання є зайвою.

Керуючись ст.ст.2,5,9,72,77,289,241,243, 246, п.16 ст.289, 293, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Затримати громадянина Турецької Республіки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з поміщенням його до Держаної установи "Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні" з метою забезпечення виконання рішення суду щодо примусового видворення за межі України, на строк три місяці.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення може бути оскаржене до П?ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя