Справа № 200/8682/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року справа №200/8682/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника відповідача Бутка О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 р. (повний текст судового рішення складено і підписано 16 грудня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/8682/19-а (головуючий І інстанції суддя Аляб`єв І.Г.) за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до Прокопенко Олени Василівни, третя особа - Головне управління Національної поліції України в Запорізькій області про стягнення витрат,

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ (далі - позивач) у липні 2019 року звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління Національної поліції України в Запорізькій області, в якому просив стягнути з відповідача на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС України в особі його структурного підрозділу - Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, витрати пов`язані з її утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справи, у розмірі 37 307, 66 грн. та вирішити питання судових витрат (т. 1 а.с. 4-8).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 200/8682/19-а адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати пов`язані з її утриманням під час навчання у розмірі 37 307,66 грн. (т. 1 а.с. 64-66).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (т. 2 а.с. 151-15868-71).

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачем крім довідки розрахунку, у якій була зазначена сума у розмірі 37 307, 66 грн., не було надано жодного доказу понесення учбовим закладом будь-яких витрат з її утримання. За наданою довідкою витрати складаються з витрат на продовольче забезпечення, теплоенергію, водопостачання та водовідведення, електропостачання та медичне забезпечення, вартості речового майна та пральних послуг.

Апелянт посилається на п. 3 Порядку № 261 та зазначає, що, починаючи з другого семестру 2015-2016 року, а саме: з 01.02.2016 року вона у казармі ДДУВС не мешкала, оскільки з цього часу і до закінчення навчання - 01.06.2018 року фактично мешкала у гуртожитку № 2 ДНУЗТ, де оплачувала своє проживання.

Вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок № 261, а не Порядок № 964; в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують повноваження ДДУВС представляти інтереси МВС України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача і 3-ї особи до суду не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 (станом на момент виникнення спірних відносин - ОСОБА_1 , прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб від 01 серпня 2018 року) проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Наказом по Університету від 05 серпня 2014 року № 165 ос ОСОБА_1 вирішено зарахувати до складу курсантів (т. 1 а.с. 9).

22 травня 2014 року ОСОБА_1 укладено з Університетом контракт № 3444 про здобуття освіти (т. 1 а.с. 12).

За змістом пункту 3.4 цього контракту ОСОБА_1 зобов`язувалася після закінчення навчання прибути до місця призначення, вказаного у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків та відпрацювати не менше трьох років.

Навчання та проживання ОСОБА_1 здійснювалося за казарменою системою.

Починаючи з другого семестру 2015-2016 навчального року, ОСОБА_1 отримала право переселитися з казарми в самостійно обране житло і з цього періоду в казармі не жила (т. 1 а.с. 128).

Наказом по Університету № 437 від 30 травня 2018 року ОСОБА_1 випустилася та отримала диплом.

ОСОБА_1 направлено у розпорядження Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - ГУ НП в Донецькій області) наказом по Університету від 30 травня 2018 року № 117 ос (т. 1 а.с. 10).

За наказом ГУ НП в Донецькій області від 26 березня 2019 року № 113 ос ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого слідчого відділення Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції (т. 1 а.с. 18).

28 березня 2019 року ОСОБА_1 подано рапорт про звільнення за власним бажанням у зв`язку із сімейними обставинами (т. 1 а.с. 19).

Позивача ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за власним бажанням наказом ГУ НП в Донецькій області від 10 квітня 2019 року (т. 1 а.с. 21).

07 травня 2019 року Університетом направлено позивачу лист № 1/2145, в якому запропоновано добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в Університеті в розмірі 37 307,66 грн. (т. 1 а.с. 31).

Ці витрати складаються із витрат на харчування, комунальні послуги, грошове забезпечення та медикаменти.

На теперішній час витрати, пов`язані з утриманням в Університеті в розмірі 37 307,66 грн., не відшкодовано.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України (ст. 1 Закону України "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України").

У статуті Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (у редакції, затвердженій наказом МВС України № 1277 від 30.11.2016) зазначено, що Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ знаходиться у сфері управління Міністерства внутрішніх справ, засновником Університету є держава в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерство внутрішніх справ, а тому в спірних правовідносинах позивач виступає саме як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України (т. 1 а.с. 31).

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що підстави, порядок та механізм відшкодування Міністерству внутрішніх справ України витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, визначено Законом України "Про Національну поліцію", нормами Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 261 від 12.04.2017 (надалі - Порядок № 261).

За унормуванням п.п. 4-5 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Приписами п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Порядок № 261 визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

В Порядку № 261 передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі (п. 3, 4 Порядку).

Пунктом 3.5 Договору № 3444 встановлено, що у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України в особі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірі, визначеному у довідці-розрахунку.

Сторони несуть відповідальність за повне виконання взятих на себе зобов`язань за цим Контрактом.

У п. 2 розділу IV Договору № 3444 визначено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим (в т.ч. послуги прання, прасування), медичним забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (тепло, водопостачання, водовідведення та електроенергія).

У разі відмови особи від добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з їх утриманням під час навчання, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку відповідно до норм чинного законодавства (т. 1 а.с. 12).

Дострокове припинення чи розірвання цього Контракту за ініціативою однієї зі Сторін здійснюється відповідно до законодавства України (п. 7 Договору № 3444).

Зміни та доповнення до цього Контракту вносяться шляхом укладення додаткових угод відповідно до законодавства України (п. 6 Договору № 3444).

Контракт набирає чинності з моменту його підписання і діє до 30.06.2021 року. Цей контракт розповсюджується на відносини, що виникли з моменту зарахування Особи на навчання та діє протягом 3-х років з дати призначення Особи на посаду Замовником (п. 9 Договору № 3444).

Матеріалами справи підтверджено, що наказом ГУ НП в Донецькій області від 10 квітня 2019 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за власним бажанням (т. 1 а.с. 21).

З наданих позивачем довідок-розрахунків фактичних витрат вбачається, що

- на медичне забезпечення курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2018 роки, а саме: за 2014 рік нараховано 233,86 грн., за 2015 рік - 21, 58 грн., за 2016 рік - 26,56 грн., за 2017 рік - 18,79 грн., за 2018 рік - 0,00 грн. (т. 1 а.с.28);

- за електропостачання курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2018 роки вбачається, що за 2014 рік нараховано 447,69 грн., за 2015 рік - 1100, 02 грн., за 2016 рік - 1195,16 грн., за 2017 рік - 650,07 грн., за 2018 рік - 158, 18 (т. 1 а.с. 24);

- фактичного отриманого грошового забезпечення курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2018 роки за 2014 рік нараховано 1019,19 грн., за 2015 рік - 2509,37 грн., за 2016 рік - 2604,32 грн., за 2017 рік - 3484,80 грн., за 2018 рік - 1393, 76 грн. (т. 1 а.с.27);

- за водопостачання та водовідведення курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2018 роки за 2014 рік нараховано 208,39 грн., за 2015 рік - 431,93 грн., за 2016 рік - 451,21 грн., за 2017 рік - 529, 21 грн., за 2018 рік - 193, 61 грн. (т. 1 а.с.25);

- за теплоенергію курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2018 роки вбачається, що за 2014 рік нараховано 356, 53 грн., за 2015 рік - 1015,34 грн., за 2016 рік - 1399, 28 грн., за 2017 рік - 1797,26 грн., за 2018 рік - 575,13 грн. (т. 1 а.с.24);

- на продовольче забезпечення курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2018 роки за 2014 рік нараховано 2818, 82 грн., за 2015 рік - 4637, 83 грн., за 2016 рік - 486,89 грн., за 2017 рік - 809,80 грн. (т. 1 а.с. 23).

Також позивачем надано довідку розрахунок № 30 від 02.05.2019, що всього утримано вартості речового майна за ОСОБА_1 6733,08 грн. (а.с.29).

Крім того, позивачем надано довідку-розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2018 роки, з якої вбачається, що загальна сума фактичних витрат становить 37307, 66 грн. (т. 1 а.с.22).

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази щодо відшкодування зазначених витрат на навчання відповідачем, що є, як вірно зазначено судом першої інстанції, підставою для примусового стягнення такої заборгованості.

Доводи апелянта стосовно того, що вона під час навчання починаючи з другого семестру 2015-2016 року, а саме: з 01.02.2016 року, у казармі ДДУВС не мешкала, оскільки з цього часу і до закінчення навчання - 01.06.2018 року фактично мешкала у гуртожитку № 2 ДНУЗТ, не є підставою для невідшкодування відповідачем зазначених позивачем у довідках-розрахунках фактичних витрат, оскільки вона продовжувала навчатись і витрати розраховувались не тільки на перебування в казармі, а на забезпечення всіма послугами під час учбового процесу. До Контракту № 3444 від 22.05.2017 року зміни та доповнення не вносились.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими тому були задоволені.

Частина 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно п.41 висновку №м11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 р. у справі № 200/8682/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 березня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко