Справа № 120/3143/19-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження

Справа № 120/3143/19-а

11 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Боровицького О. А. Шидловського В.Б.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Донецького прикордонного загону (в/ч 9937) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Донецького прикордонного загону (в/ч 9937), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - військова прокуратура Маріупольського гарнізону, про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року апеляційну скаргу Донецького прикордонного загону (в/ч 9937) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у даній справі залишено без руху на підставі ч.3 ст.298 КАС України, оскільки ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні поданого разом із апеляційною скаргою клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення.

Крім того, запропоновано апелянту протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати суду апеляційної інстанції докази на підтвердження поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження та вказати інші підстави для поновлення строку.

10.03.2020 року до суду надійшло клопотання Донецького прикордонного загону (в/ч 9937) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року. Обґрунтування даного клопотання, аналогічні обґрунтуванням клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року поданого Донецьким прикордонним загоном (в/ч 9937) із апеляційною скаргою. У поданому на виконання вимог даної ухвали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення апелянт вказує на те, що оскаржуване рішення отримано 03 січня 2020 року, а тому останнім днем на апеляційне оскарження є 03 лютого 2020 року.

Так, апеляційна скарга була підписана та передана до групи документального забезпечення Донецького прикордонного загону 31 січня 2020 року для подальшого направлення до суду, однак затримка відправлення кореспонденції пов`язана із відсутністю знаків поштової оплати (марок), а тому відправка була здійснена за першої можливості при появі коштів на закупівлю знаків поштової оплати (марок).

Також, зазначено про те, що відповідно до реєстру №36 від 13 лютого 2020 року поштове відправлення із штрихкодом ідентифікатором №713 було здано 13 лютого 2020 року до відділення поштового зв`язку 87521, тоді як в базі Укрпошти зазначено, що відправлення 713 прийняте 15 лютого 2020 року.

Розглянувши матеріали справи та доводи вказаного клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Водночас, поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено саме з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства своєчасно виконувати ними процесуальні дії, передбачені КАС України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 справа "Пономарьов проти України", наголошено на тому, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципи res judicata - принцип остаточності рішення суду і зазначено, що сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо у справах, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом в тому числі й органів державної влади.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

При цьому, ч. 2 ст. 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки учасника справи, який зобов`язує останнього діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Такими процесуальними обов`язками учасників справи визначено, крім іншого, дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пункті 39 справи "Устименко проти України", принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні повинна бути надана можливість знати про зауваження або докази, надані іншою стороною, включаючи апеляційну скаргу, та надати власні зауваження з цього приводу.

У пунктах 46, 47 цього ж Рішення ЄСПЛ вказує на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії"). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України").

Суд звертає увагу на те, що підставою для поновлення пропущеного процесуального строку може бути лише наявність поважних причин пропуску такого строку.

Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

У поданому клопотанні апелянт зазначив про те, що апеляційна скарга була підписана та передана до групи документального забезпечення Донецького прикордонного загону 31 січня 2020 року для подальшого направлення до суду, однак затримка відправлення кореспонденції пов`язана із відсутністю знаків поштової оплати (марок), а тому відправка була здійснена за першої можливості при появі коштів на закупівлю знаків поштової оплати (марок).

Проте, обґрунтованих доводів та достатніх письмових доказів на підтвердження того, що майновий/фінансовий стан скаржника перешкоджав закупити знаки поштової оплати (марок) скаржником не надано.

Проблеми у фінансуванні бюджетної установи не може свідчити про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення, оскільки особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення своєчасного подання апеляційної скарги, а тому обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для закупівлі знаків поштової оплати (марок) не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання, викладених апелянтом у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними, а тому у задоволенні клопотання Донецького прикордонного загону (в/ч 9937) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.121, 295, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

визнати неповажними причини пропуску Донецького прикордонного загону (в/ч 9937) строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року.

У задоволенні клопотання Донецького прикордонного загону (в/ч 9937) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Боровицький О. А. Шидловський В.Б.