Справа № 120/1014/20-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

м. Вінниця

10 березня 2020 р. Справа № 120/1014/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони Тульчинській міській раді розглядати на 46 сесії 7 скликання проект рішення "Про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника Тульчинського міського голови", що подана до пред`явлення позовної заяви.

Подана заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 займає посаду першого заступника міського голови Тульчинської міської ради з 30 травня 2017 року. Розпорядженням міського голови Тульчинської міської ради №02-05-41 від 28 лютого 2020 року скликано 46 сесію Тульчинської міської ради 7 скликання на 12 березня 2020 року о 14:00 годині. В ході моніторингу веб-сайту Тульчинської міської ради заявником виявлено публікацію 05 березня 2020 року проекту рішення "Про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника Тульчинського міського голови". Однак, на думку заявника, Тульчинською міською радою не дотримано порядку оприлюднення проекту рішення міської ради, чим порушено вимоги частини 3 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", якими передбачено, що проекти рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття. Подібні вимоги щодо завчасного оприлюднення проектів рішень ради містяться у частині 11 статті 44 Регламенту Тульчинської міської ради Вінницької області. Відтак, заявник вважає, що недотримання процедури оприлюднення проекту рішення про його звільнення свідчить про очевидність ознак протиправності дій Тульчинської міської ради, що є підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Крім того, у заяві зазначено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, адже розгляд 12 березня 2020 року проекту рішення про його звільнення означатиме неможливість в подальшому захистити його права щодо вчасного отримання публічної інформації. Також заявник звертає увагу на тому, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову подальше звернення з адміністративним позовом не буде мати жодного значення, оскільки 12 березня 2020 року відбудеться розгляд відповідного проекту рішення. За наведених обставин, на думку ОСОБА_1 , слід вжити заходи забезпечення позову, заборонивши Тульчинській міській раді розглядати на 46 сесії проект рішення "Про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника Тульчинського міського голови".

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відтак, суд вирішив розгляд заяви про забезпечення позову здійснити без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд зважає на таке.

Особливості інституту забезпечення позову в адміністративному процесі врегульовані главою 10 розділу 1 КАС України.

Так, частиною 1 статі 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина 2 статті 150 КАС України).

В свою чергу, частиною 1 статті 151 КАС України передбачено види забезпечення позову, серед яких: зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; заборона відповідачу вчиняти певні дії; встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За приписами частини 2 статі 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову; заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами; суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавцем визначено чіткі підстави, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення позову. Такі підстави є самостійними та не залежать одна від одної.

Водночас, звертаючись до суду із заявою щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати підстави звернення із такою заявою, а також надати відповідні докази. З цією метою обов`язковим є підтвердження тих обставин, на які посилається заявник, шляхом надання доказів.

Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відтак, під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів.

Також слід враховувати й те, що інститут забезпечення позову покликаний забезпечити реальне виконання судового рішення після його ухвалення. При цьому, такі заходи можуть бути вжиті як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Особливого дослідження потребують підстави забезпечення позову у разі подання заяви про забезпечення позову до пред`явлення останнього, адже в такому випадку заявник повинен навести вагомі аргументи, за яких слід вжити відповідних заходів, а також обґрунтувати наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та позовними вимогами, що мають бути заявлені.

У поданій ОСОБА_1 заяві йдеться про те, що невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Водночас, заявник стверджує, що не заборонивши міській раді розглядати проект рішення про його звільнення подання адміністративного позову в такому випадку не буде мати жодного значення.

На переконання суду, такі посилання заявника не узгоджуються із метою вжиття заходів забезпечення позову, якою є надання захисту правам та інтересам особи, що звернулася із відповідною заявою, за умови наявності хоча б однієї підстави, що визначена частиною 2 статті 150 КАС України. Тобто, заявник допускає, що звернення до суду з позовною заявою за умови невжиття відповідних заходів не матиме жодного значення, що нівелює вжиття відповідного заходу.

За таких обставин видається, що заявник бажає використати інститут забезпечення позову, не виявляючи особливого інтересу до подання власне самого адміністративного позову, що не узгоджується із метою застосування заходів забезпечення позову.

До таких висновків суд дійшов також з огляду на те, що у поданій заяві йдеться про те, що у разі забезпечення позову ОСОБА_1 має намір подати позов про визнання дій Тульчинської міської ради щодо внесення проекту рішення про його звільнення протиправними та зобов`язання утриматися від дій. На думку суду, визначений заявником спосіб забезпечення позову (заборона розглядати проект рішення про його звільнення) не є співмірним із позовними вимогами, що мають бути заявлені, адже вимога щодо зобов`язання утриматися від дій не матиме змісту після того, як 46 сесія Тульчинської міської ради відбудеться 12 березня 2020 року незалежно від того, чи питання про звільнення ОСОБА_1 буде розглядатися чи ні.

Таким чином, суд вважає, що вживши захід забезпечення позову та заборонивши Тульчинській міській раді розглядати 12 березня 2020 року проект рішення про звільнення заявника з посади, такий фактично матиме характер судового рішення, що не потребуватиме подальшого звернення до суду з адміністративним позовом.

Відтак, посилання заявника на те, що невжиття відповідного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача є необгрунтованими.

З приводу тверджень заявника щодо очевидної протиправності дій міської ради, що полягають у несвоєчасному оприлюдненні проекту рішення про його звільнення, то, на думку суду, недотримання певної процедури не у всіх випадках свідчить про протиправність рішення, дії чи бездіяльності, а тому недотримання такої процедури не є достатнім для висновку про наявність очевидної протиправності в діях відповідача та, як наслідок, вжиття відповідних заходів.

Більше того, особливої уваги заслуговують приписи частини 1 статті 40 Регламенту Тульчинської міської ради, що затверджений рішенням 4 сесії Тульчинської міської ради 7 скликання від 03 березня 2017 року, відповідно до яких проект порядку денного підлягає затвердженню на початку засідання сесії ради для чого головуючий оголошує розгляд питання "про порядок денний сесії ради" в такій послідовності: внесення та обговорення пропозицій про вилучення окремих питань з розгляду; внесення та обговорення пропозицій про можливість включення до проекту порядку денного додаткових питань, якщо вони підготовлені відповідно до вимог цього регламенту; голосування проекту порядку денного за основу - більшістю голосів від присутніх на засіданні; вилучення окремих питань з розгляду - більшістю голосів від присутніх на засіданні; включення додаткових питань до розгляду, якщо вони підготовлені відповідно до вимог цього регламенту - більшістю голосів від присутніх на засіданні; затвердження порядку денного в цілому - більшістю голосів депутатів ради.

З наведеного слідує, що Регламентом Тульчинської міської ради визначено процедуру затвердження проекту порядку денного сесії ради, передбачивши при цьому можливість вилучення окремих питань з розгляду.

Відтак, посилання заявника на те, що існують обґрунтовані ризики розгляду внесеного проекту рішення про його звільнення з посади та нівелювання подальшої можливості реалізувати право на ефективних судовий захист є передчасними, оскільки частина 1 статті 40 Регламенту Тульчинської міської ради передбачає можливість вилучення окремих питань з розгляду порядку денного сесії Тульчинської міської ради перед затвердженням відповідного порядку денного, а тому навіть при умові внесення до проекту порядку денного питання про розгляд проекту рішення щодо звільнення заявника з посади ще не означає те, що таке питання буде включено до порядку денного 46 сесії Тульчинської міської ради, що планується 12 березня 2020 року.

За наведених обставин заява про забезпечення позову є необґрунтованою, що унеможливлює вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248 КАС України

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович