Справа № 360/618/20
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/618/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмову провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині відмови в отримані недоотриманої пенсії в порядку статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 (далі - чоловік позивача), ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 24 грудня 1983 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 28 серпня 1998 року чоловік позивача був пенсіонером МВС і отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

З 2015 року чоловік позивача зареєстрований як тимчасово переміщена особа у м. Дніпропетровську, у зв`язку з чим його пенсійна справа знаходиться у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

До 30 травня 2019 року позивач проживала на непідконтрольній території за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

У період часу з грудня 2017 року до 31 травня 2019 року позивач не в`їжджала на територію України, оскільки вважала, що існує реальна небезпека життю під час поїздки з м. Антрацита, який фактично перебуває під контролем незаконного збройного формування та терористичної організації «ЛНР», до підконтрольної території України.

Про наявність недоотриманої пенсії у чоловіка позивача до 07 серпня 2019 року не знала і зазначений факт став відомий після приїзду на підконтрольну територію України.

Позивачу стало відомо про наявність нарахованої, але недоотриманої пенсії у покійного чоловіка, і з метою встановлення її розміру, позивачем подано відповідний запит, на підставі якого надано роздруківку з електронної пенсійної справи відповідно до якої сума відкладеної виплати згідно до Постанови КМУ № 103 від 21 лютого 2018 року, за період часу з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2018 року становить 40019,74 грн.

08 серпня 2019 року відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку із тим, що позивач звернулась із відповідною заявою пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера ОСОБА_2 , тобто поза строками, визначеними Законом.

Позивач не своєчасно звернулась у зв`язку із відсутністю об`єктивної можливості прибути на підконтрольну територію України, була фактично позбавлена можливості звернутися до органів Пенсійного фонду України в порядку, визначеному ч. 3 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З посиланням на норми Конституції України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутріщньо переміщених осіб», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною.

10 березня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Луганського окружного адміністративного суду надано відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 34-35). У відзиві відповідач вказав, що ОСОБА_1 звернулась із заявою від 07 серпня 2019 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виплати недоотриманої пенсії за померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Головне управління у своїй відповіді від 08 серпня 2019 року №16441/03-02/23 повідомило ОСОБА_1 , що відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Враховуючи вищевикладене та той факт, що позивач звернулась за виплатою недоотриманої пенсії за померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , тобто після спливу 6 місячного терміну, законні підстави для виплати недоотриманої пенсії відсутні. За таких обставин відповідач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області правомірними, оскільки Головне управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 28-29).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України (арк. спр. 16-17), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 17), довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04 червня 2019 року №919- (арк. спр. 9) та перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 24 грудня 1983 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копіями: паспорта громадянина України (арк. спр. 20), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 20 зв. б.), свідоцтва про укладання шлюбу від 24 грудня 1983 року (арк. спр. 18), свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого 30 січня 2019 року серії НОМЕР_2 (арк. спр. 19).

Рішенням Сєвєродонецького міського суду встановлено факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 59 років у с. Кам`яне м. Антрацита Луганської області, Україна (арк. спр. 21-23).

Чоловік позивачки, ОСОБА_2 , з 28 серпня 1998 року мав статус пенсіонера МВС і отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, що підтверджується копією посвідчення від 14 вересня 1998 року №3225, виданого УМВС України в Луганській області про призначення пенсії за віком від 28 серпня 1998 року (арк. спр. 24).

Згідно з актом про фактичне проживання з померлою особою на день його смерті від 23 липня 2019 року № 9 та довідкою стосовно спільного проживання з померлою особою від 23 липня 2019 року № 1120, виданими органами, що перебувають на непідконтрольній українській владі території, ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 на день його смерті (арк. спр. 14-15).

З матеріалів справи встановлено, що 07 серпня 2019 року позивач звернулася із заявою за вхідним № 11010/39/19 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно виплати недоотриманої пенсії за померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що не заперечується відповідачем.

Листом від 08 серпня 2019 року №16441/03-02/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачці у задоволенні заяви від 07 серпня 2019 року № 11010/39-19, зазначивши, що суми недоодержаної пенсії виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (арк. спр. 7, 38).

Згідно роздруківки з електронної пенсійної справи ОСОБА_2 сума відкладеної виплати згідно до постанови КМУ від 21 лютого 2018 року № 103 за період часу з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2018 року становить 40019,74 грн (арк. спр. 8).

Згідно розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії від 14 квітня 2018 року за пенсійною справою № 10 за Дорученням № Д 55/4 пенсіонеру ОСОБА_2 за період з січня 2016 року по квітень 2018 року сума, яка підлягала сплаті складає 91802,48 грн, фактично виплачено 45486,42 грн, сума доплати складає 46316,06 грн (арк. спр. 36).

На підставі вищевказаних письмових доказів судом встановлено, чоловік позивачки перебував на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та на день його смерті залишились суми невиплаченої пенсії.

07 серпня 2019 року позивачка звернулась до відповідача щодо виплати недоотриманої пенсії її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій без прийняття обґрунтованого рішення відмовлено у зв`язку із пропущенням шестимісячного строку звернення після смерті пенсіонера.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Закон України від 09 квітня 1991 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першою статті 1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності (частина друга статті 1 Закону № 2262-ХІІ).

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника (частина третя статті 1 Закону № 2262-ХІІ).

Статтею 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Абзацом третім пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб ", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1), передбачено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Згідно з абзацом першим пункту 2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті (абзац третій пункту 2.26 розділу II Порядку № 22-1).

Абзацом першим частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (абзац шістнадцятий частини першої статті 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII "Про запобігання корупції").

Відповідно до частини другої статті 64 Житлового Кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

З огляду на вищевикладене та досліджені письмові докази, судом встановлено, що ОСОБА_1 у розумінні статті 61 Закону № 2262-ХІІ має право на отримання недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 .

Позивачка, як особа, що має родинні зв`язки з пенсіонером, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про виплату недоодержаної пенсії та грошей на поховання 07 серпня 2019 року, тобто, більш ніж через 6 місяців після смерті чоловіка позивачки. Зі встановлених обставин слідує та не заперечується позивачкою, що вона пропустила шестимісячний термін звернення до управління за виплатою недоотриманої пенсії її чоловіка.

Оцінюючи причини пропуску позивачем шестимісячного строку звернення із заявою про виплату пенсії, суд враховує те, що чоловік позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово не підконтрольній українській владі території Луганської області, що підтверджено рішення Сєвєродонецького міського суду від 21 січня 2019 року по справі № 428/574/19 (набрало законної сили 21 лютого 2019 року), на підставі якого видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 30 січня 2019 року.

Крім того, з пояснень позивачки щодо поважності причин пропуску строку звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, судом встановлено, що остання до травня 2019 року проживала на непідконтрольній території за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . У період часу з грудня 2017 року до 31 травня 2019 року не в`їжджала на територію України, оскільки вважала, що існує реальна небезпека її життю під час поїздки з м. Антрацита, який фактично перебуває під контролем незаконного збройного формування та терористичної організації «ЛНР», до підконтрольної території України.

Разом з чим, суд зазначає, що Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, який набрав чинності 14 квітня 2014 року, введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року (зі змінами та доповненнями), м. Антрацит є тимчасово окупованою територією, не підконтрольною українській владі.

Зазначені обставини зумовили пропущення позивачкою строку звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за виплатою недоотриманої пенсії її чоловіка, та на переконання суду, є поважними.

Згідно розрахунку, наданого відповідачем, сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з січня 2016 року по квітень 2018 року складає 46316,06 грн, що підтверджено розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії від 14 квітня 2018 року за пенсійною справою № 10 за Дорученням № Д 55/4 пенсіонеру ОСОБА_2 за період з січня 2016 року по квітень 2018 року у сумі доплати яка складає 46316,06 грн, та не заперечується відповідачем.

Таким чином, враховуючи право позивачки на отримання недоодержаної пенсії її чоловіка та поважність причин пропуску нею строку на звернення з відповідною заявою до Пенсійного фонду, суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області виплатити недоотриману пенсію позивачці за період з січня 2016 року по квітень 2016 року.

Позивачкою під час розгляду справи надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені нею доводи не спростовано відповідачем. Доводи відповідача не спростовують доводів позивача, не ґрунтуються на нормах законодавства і тому судом до уваги не беруться.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Тому, відмовляючи позивачу у виплаті недонарахованої пенсії, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Разом з тим, суд не вправі визначати конкретні суми недоотриманої пенсії, які слід виплатити позивачу, оскільки відповідно до законодавства обчислення таких сум, належить до компетенції органів Пенсійного фонду України, тому суд не повноважний самостійно здійснювати обчислення сум недоотриманої пенсії, а лише вправі зобов`язати відповідача виплатити недоотриману пенсію відповідно до вимог законодавства.

Таким чином, враховуючи право позивачки на отримання недоодержаної пенсії її чоловіка та поважність причин пропуску нею строку на звернення з відповідною заявою до відповідача, суд дійшов висновку про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружині ОСОБА_1 .

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина восьма статті 139 КАС України).

При зверненні до суду з позовом позивачкою сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією від № 7 від 07 лютого 2020 року (арк. спр. 6).

Як вже вище вказано, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на те, що судом встановлено порушення відповідачем конституційного права позивача на отримання недоотриманої пенсії її чоловіка, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню, суд присуджує позивачу понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) недоотриману пенсію її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива