Справа № 420/5095/19
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5095/19
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ГУ ПФУ в Одеській області, в якій просив:

- визнати противоправними дії Суворовського ОУПФУ в м.Одесі щодо відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 4.12.2018р.;

- зобов`язати Суворовське ОУПФУ в м.Одесі здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Одеського апеляційного суду за №35 від 15.03.2019р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання в сумі 115 629,23грн. з 4.12.2018р. по 31.12.2018р. (включно);

- визнати протиправними дії Суворовського ОУПФУ в м.Одесі в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи 1.01.2019р.;

- зобов`язати Суворовське ОУПФУ в м.Одесі здійснити перерахунок та виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Одеського апеляційного суду за №36 від 15.03.2019р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання в сумі 129 675,98грн., починаючи з 1.01.2019р.;

- стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Суворовського ОУПФУ в м.Одесі на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 536,8грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2012р. він є суддею у відставці.

У березні 2019р. позивач звернувся із заявою до Суворовського ОУПФУ в м.Одесі про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 4.12.2018р. та з 1.01.2019р., у відповідності до довідок Одеського апеляційного суду від 15.03.2018р. за №35 та за №36, в яких вказано, що довідки видані відповідно до рішення Конституційного Суду України від 4.12.2018р..

Проте, 17.04.2019р. пенсійний орган надав письмову відповідь згідно якої ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки ЗУ «Про ефективне управління майновими правами власників у сфері авторського права і суміжних прав» за №2415-VIII від 15.05.2018р., були внесені зміни до п.3 р.11 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» за №1774-VIII від 6.12.2016р., згідно яких мінімальна заробітна плата як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітна плата не застосовується.

Позивач зазначив, що у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 4 грудня 2018р. №11-р/2018, визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ч.3 ст.133 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" у редакції ЗУ від 12.02.2015р. №192-VIII, та вказане положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно…". Отже, суддям які не пройшли кваліфікаційне оцінювання встановлюється оклад у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, і суддям які нездійснюють правосуддя з не залежних від них причин (судді у відставці). Відповідно до ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, позивач вважає, що з 4.12.2018р. та з 1.01.2019р. відповідач повинен був перерахувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно відповідних довідок.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано противоправними дії Суворовського ОУПФУ в м.Одесі щодо відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 4.12.2018р..

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Одеського апеляційного суду №35 від 15.03.2019р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання в сумі 115 629,23грн. з 4.12.2018р. по 31.12.2018р. ( включно).

Визнано протиправними дії Суворовського ОУПФУ в м.Одесі в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 1.01.2019р..

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Одеського апеляційного суду №36 від 15.03.2019р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання в сумі 129 675,98грн., починаючи з 1.01.2019р..

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1 536,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Одеській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Конституційного Суду України від 4.12.2018р. №11-р/2018 поновлено право суддів на отримання посадового окладу в сумі 15 мінімальних заробітних плат, у зв`язку із чим розмір щомісячного грошового утримання суддів у відставці змінився. А тому пенсійний орган відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання судді діяв протиправно та незаконно.

З урахуванням того, що положення ч.3, 10 ст.133 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010р. №2453-VІ у редакції ЗУ «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015р. №192-VІII, як неконституційні, втратили чинність з дня ухвалення даного Рішення, суд дійшов висновку про наявність права на перерахунок щомісячного грошового утримання суддям у відставці з 4.12.2018р..

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Постановою Верховної Ради України №5264-VI від 18 вересня 2012р. "Про звільнення суддів", ОСОБА_1 звільнено з посади судді апеляційного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

17.12.2012р., апеляційним судом Одеської області прийнято наказ №116-ос, яким звільнено із займаної посади суддю апеляційного суду Одеської області ОСОБА_1

З 2013р. ОСОБА_1 перебуває на обліку Суворовського ОУПФУ в м.Одесі та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.

15.03.2019р. Одеський апеляційний суд своїм листом направив до Суворовського ОУПФУ в м.Одесі, на заміну раніше надісланої, довідку за №35 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 4.12.2018р., у відповідності до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України положень ч.3,10 ст.133 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", у редакції ЗУ "Про забезпечення права на справедливий суд" №11-р/2018 від 4.12.2018р..

Згідно зазначеної довідки, станом на 4.12.2018р., суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 115 692,23грн., у тому числі:

- посадовий оклад 61 429,50грн.;

- доплата за вислугу років 49 143,60грн.;

- матеріальна допомога на оздоровлення відповідно до ст.136 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" 5 119,13грн.

15.03.2019р. Одеський апеляційний суд своїм листом направив до Суворовського ОУПФУ в м.Одесі, на заміну раніше надісланої, довідку за №36 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 1.01.2019р., у відповідності до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України положень ч.3,10 ст.133 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", у редакції ЗУ "Про забезпечення права на справедливий суд" №11-р/2018 від 4.12.2018р..

Згідно зазначеної довідки, станом на 1.01.2019р., суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 129 675,98грн., у тому числі:

- посадовий оклад 68 854,50грн.;

- доплата за вислугу років 55 083,60грн.;

- матеріальна допомога на оздоровлення відповідно до ст.136 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" 5 737,88грн.

15.03.2019р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до Суворовського ОУПФУ в м.Одесі про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 4.12.2018р. та з 1.01.2019р. відповідно до довідок Одеського апеляційного суду від 15.03.2019р. за №35 та за №36.

3.04.2019р. Суворовським ОУПФУ в м.Одесі прийнято рішення за №33 "Про відмову у перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ЗУ "Про судоустрій та статус суддів".

Вказана відмова вмотивована тим, що ЗУ "Про ефективне управління майновими правами право власників у сфері авторського права і суміжних прав" від 15.05.2018р. №2415-VІІІ внесено зміни до п.3 р.11 ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VІІІ від 6.12.2016р., у відповідності до яких, мінімальна заробітна плата як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітна плата не застосовується. За таких обставин та у відповідності до ч.4 ст.142 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» за №1402-VІІІ, п.3 р.11 ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" за №1774, пенсійний орган відмовив ОСОБА_1 у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних дій та рішень пенсійного органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність, колегія судів виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.130 Конституції України встановлено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Серед таких гарантій виділено, зокрема, право судді на відставку, а також окремий порядок фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів.

Система правового захисту суддів, зокрема їх матеріального забезпечення, встановлена ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" за №2453-VI від 7.07.2010р. (надалі - Закон №2453-VІ), положення якого узгоджуються з вимогами міжнародних правових актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, а також є гарантією поваги до гідності людини, її прав та основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст.129 Закону №2453-VІ, в редакції від 7.07.2010р., посадовий оклад судді місцевого суду був встановлений у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011р. - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012р. - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013р. - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014р. - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015р. - 15 мінімальних заробітних плат.

Згідно до ч.3 ст.129 Закону №2453-VІ, в редакції ЗУ "Про внесення зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 19 грудня 2013р. №716-VII", який набрав чинності з 1.01.2014р., посадовий оклад визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011р. - 6 мінімальних судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, заробітних плат; з 1 січня 2012р. - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013р. - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015р. - 15 мінімальних заробітних плат.

12.02.2015р. Верховна Рада України прийняла ЗУ "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII, в якому, в ч.3 ст.133 Закону №2453 VІ встановила, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

В подальшому, Рішенням Конституційного Суду України від 4 грудня 2018р. №11-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.3 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010р. №2453-VI у редакції ЗУ "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015р. №192-VIII.

Зазначено, що це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011р. - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012р. - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013р. - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014р. - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015р. - 15 мінімальних заробітних плат".

У цьому Рішенні Конституційний Суд України відзначив про обов`язок держави забезпечити належні умови праці та фінансування для суддів, а, отже, сформувати та законодавчо закріпити таку систему фінансування, в тому числі розмір винагороди суддів, яка гарантуватиме їх незалежність.

До того ж, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в спірних правовідносинах є підстави для застосування положень рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Так, у наведеному Рішенні наголошено, що право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Повертаючись до висновків Рішення Конституційного Суду України від 4 грудня 2018р. №11-р/2018, слід зробити висновок, що розмір посадового окладу судді місцевого суду, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання має визначатись відповідно до положень Закону №2453-VІ у первинній редакції та становити 15 мінімальних заробітних плат.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими наполягання ГУ ПФУ в Одеській області на застосуванні до спірних правовідносин положень Закону №1774-VIII, відповідно до яких з 1.01.2017р., мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, оскільки аналіз положень даного Закону дає підстави для висновку про відсутність в ньому обов`язку застосовувати для визначенні посадового окладу судді розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1 762грн.. Пункт 53 Закону №1774-VІ встановлює базовий оклад судді, який він буде отримувати після проходження кваліфікаційного оцінювання.

Отже, наведеним Законом не внесено відповідних змін до Закону №2453-VІ, що свідчить про помилковість доводів УПФ.

Окрім того, при конкуренції норм законодавчих актів необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального Закону, тобто Закону №2453-VІ, а положення Закону №1774-VIII слід вважати загальними нормами.

Про пріоритетність спеціальних норм права над загальними зазначено і в судовій практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні «Зубко та інші проти України» від 26 квітня 2006 року Європейський Суд з прав людини, констатував, що неспроможність держави вчасно виплачувати суддям їх виплати, є несумісною з потребою їх здатності виконувати свої професійні функції неупереджено, щоб не зазнавати тиску і впливу на поведінку. Неспроможність держави гарантувати адекватну та своєчасну виплату винагороди національним суддям та невизначеність, у якій вони залишаються, порушує справедливий баланс, що має виникнути між потребами державного інтересу та необхідністю захистити права заявників на мирне володіння своїм майном.

Отже, враховуючи вищевказане, апеляційний суд вважає, що обов`язок держави виплачувати судді у відставці довічне грошове утримання встановлений нормами Закону №2453-VІ. Як зазначалось вище відсутній інший законодавчий акт, яким були внесені зміни в цій спеціальний закон. З наведеного випливає висновок, що невиконання обов`язку, з боку Держави, проводити відповідні виплати, які законодавчо встановлені, становить порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а саме: позбавлення майна на умовах, що не встановлені Законом.

Також, судова колегія зазначає, що доводи апеляційної скарги про те, що є різними умови виплати щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, які вийшли у відставку до 30.09.2016р. та суддів, які відпрацювали три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, є помилковими, оскільки Конституційним Судом України 18.02.2020р. ухвалено Рішення у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22,23, 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" від 2.06.2016р. № 1402VІІІ.

Зокрема, даним рішенням було визнано, що запровадження згідно із положеннями п.25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч.1 ст.126 Основного Закону щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Приймаючи таке рішення, Конституційний Суд України вважав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

За таких умов був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), п.25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402VІІІ.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 317, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.В.Крусян

О.В.Яковлєв