Справа № 161/20820/19
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/64/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

при секретарі - Будько І.Ю.

в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП у Волинській області) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що 07 грудня 2019 року поліцейським роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області Совінчуком О.Г. було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії ДП18 №247183 за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП (далі - постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вважає дану постанову незаконною, оскільки, при розгляді справи не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку.

Вказує, що рухався по трасі №Р14 за напрямком Луцьк-Маневичі, в населеному пункті с. Оконськ, здійснивши зупинку, вимкнув ближнє світло фар та почавши рухатися далі в межах населеного пункту не встиг увімкнути ближнє світло фар, як його зупинили працівники поліції, хоча він ще рухався в межах населеного пункту.

Крім того, вказує, що як учасник бойових дій, має право керувати транспортним засобом без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

З врахуванням наведеного, просить суд скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 28 січня 2020 року по справі відкрито провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що дії поліцейського щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України. Крім того, вказала, що факт вчинення правопорушення зафіксовано відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського. Просила суд, відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

До судового засідання позивач подав заяву, в якій просить суд справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася судом про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи у її відсутності та відзиву на адресу суду не надходило.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 268 КАС України.

Крім того, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 9 ст. 205 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин..

Судом встановлено, що 07.12.2019 року поліцейським роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області Совінчуком О.Г. було винесено щодо позивача оскаржувану постанову, із змісту якої вбачається, що позивач, 07.12.2019 року, керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин 382+400м, рухався поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар, чим порушив п. 9.8 ПДР України, а при перевірці документів було виявлено відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.п. 2.1 «г», скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 4).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи його напрямку.

Відповідно до п. 9.8 ПДР України, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Із дослідженого відеозапису з нагрудного відео реєстратора поліцейського, вбачається, що позивач переїжджає перехрестя без увімкненого ближнього світла фар, однак, не вбачається наявність знаку про закінчення населеного пункту. Разом з тим, надаючи пояснення ОСОБА_1 , вказав, на ту обставину, що після зупинки, він почав рух в населеному пункті та ще не встиг увімкнути світло фар, що не було взято до уваги поліцейським (а.с. 33).

У відповідності до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вину позивача в порушенні п. 9.8ПДР України, оскільки, не спростовано доводи позивача про те, що його автомобіль рухався без увімкненого ближнього світла фар у населеному пункті.

Крім того, ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Пункт 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій (а.с. 8), а тому вважав, що звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Однак, суд не може погодитись з таким твердженням позивача, оскільки, транспортний засіб, яким він керував, належить іншій особі а не йому особисто, а тому, в даному випадку зобов`язаний мати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до вимог закону.

Відтак, судом частково здобуто докази вини позивача у порушенні п.п. 2.1 «ґ» ПДР України, а в решті констатовано відсутність вини позивача у порушенні п.п. 9.8 ПДР України.

Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши представлені докази, вважає, що при складанні постанови поліцейським роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області Совінчуком О.Г. не були в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, не надано належних доказів винуватості позивача у порушені вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП, та враховуючи ту обставину, що ч. 3 ст. 286 КАС України не передбачено право суду на часткове скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, тому позов ОСОБА_1 слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 132, 134, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову серіїДП18 №247183 від 07 грудня 2019 року поліцейського роти з обслуговування м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Совінчука Олександра Григоровича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.