Справа № 826/12308/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.03.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Деснянського районного у місті Києві військового комісаріату, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Деснянського районного у місті Києві військового комісаріату у наданні ОСОБА_1 додаткової відпустки у зв`язку з навчанням;

- зобов`язати Деснянський районний у місті Києві військовий комісаріат внести зміни до наказу від 24.05.2018 № 55 шляхом заміни часткової щорічної відпустки, наданої ОСОБА_1 у період з 29.05.2018 по 22.06.2018, на додаткову оплачувану відпустку у зв`язку з навчанням;

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.03.2019 позовну заяву задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Деснянського районного у місті Києві військового комісаріату у наданні ОСОБА_1 додаткової відпустки у зв`язку з навчанням.

Зобов`язано Деснянський районний у місті Києві військовий комісаріат внести зміни до наказу від 24.05.2018 № 55, а саме, по тексту наказу замість слів, які стосуються надання ОСОБА_1 частини щорічної відпустки на 25 календарних днів з 29.05.2018 по 22.06.2018, зазначити про надання їй додаткової оплачуваної відпустки на період підготовки дипломної роботи на 25 календарних днів з 29.05.2018 по 22.06.2018.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач працює на посаді провідного спеціаліста Деснянського районного у місті Києві військового комісаріату та на підставі контракту, укладеного з Приватним акціонерним товариством «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом», навчається в Міжрегіональній академії управління персоналом (IV рівня акредитації) за спеціальністю « 051 Економіка», спеціалізація «Управління персоналом та економіка праці» за формою навчання заочна/дистанційна. (а.с. 12-13)

Відповідно до довідки-виклику від 16.05.2018 № 142, Міжрегіональна академія управління персоналом звернулась до керівника Деснянського районного у місті Києві військового комісаріату відповідно до статті 216 Кодексу законів про працю України, статті 15 Закону України «Про відпустки» з проханням надати студентці ОСОБА_1 оплачувану додаткову відпустку на період підготовки дипломної роботи на 106 днів у період з 29.05.2018 по 11.09.2018. (а.с. 14)

У подальшому, зміст вказаної довідки змінено, шляхом викладення у новій редакції, в якій зазначалось про необхідність надання ОСОБА_1 120 днів оплачуваної додаткової відпустки з 29.05.2018 по 25.09.2018 на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи). (а.с. 15)

На підставі вказаної довідки, позивач звернулась до відповідача із заявою від 21.05.2018 про надання їй відпустки (додатково оплачувану) на 106 днів з 29.05.2018 по 11.09.2018, відповідно до ст. 216 КЗпП, ст. 15 Закону України «Про відпустки» на період підготовки дипломної роботи. (а.с. 16)

У задоволенні вказаної заяви, як зазначила позивач, відповідач усно відмовив позивачу з огляду на те, що статтею 15 Закону України «Про відпустки» не передбачено надання відпустки при дистанційній формі навчання. На вказаній заяві рукописним текстом зазначено рапорт начальника відділення офіцерів запасу і кадрів Деснянського районного у місті Києві військового комісаріату ОСОБА_2 від 23.05.2018, адресований тимчасово виконуючому обов`язки військового комісара Деснянського районного у місті Києві військового комісаріату, у якому зазначено, що статтею 15 Закону України «Про відпустки», не передбачено надання відпустки при дистанційній формі навчання. (а.с.16)

07.05.2018 листом № 981 ПАТ «ВНЗ Міжрегіональна академія управління персоналом» повідомила Київський міський центр зайнятості про необхідність організації виробничої і переддипломної практики для ОСОБА_1 на базі центру зайнятості, під час якої, позивач повинна зібрати та обробити фактичний матеріал виконання індивідуального завдання, пов`язаного з напрямом роботи. (а.с. 17)

У подальшому, позивач звернулась до відповідача із заявою від 23.05.2015 про надання їй частини щорічної відпустки за 2018 рік на 25 календарних днів з 29.05.2018 для проходження виробничої і переддипломної практики на базі Деснянського районного центру зайнятості в м. Києві. (а.с. 18)

Наказом військового комісара Деснянського районного у місті Києві військового комісаріату (по стройовій частині) від 24.05.2018 № 55, ОСОБА_3 надано частину щорічної відпустки на 25 календарних днів з 29.05.2018 по 22.06.2018. (а.с. 19)

Також, позивач звернулась до Державної служби України з питань праці з листом від 24.05.2018 про надання роз`яснення щодо наявності у неї, як студентки заочної (дистанційної) форми навчання, права на додаткову оплачувану відпустку на період підготовки дипломної роботи. (а.с. 20)

Листом від 05.06.2018 № 2700/4.1/4.6-3В-18, Державна служба України з питань праці надала позивачу роз`яснення, за змістом якого працівник, який успішно навчається без відриву від виробництва у вищому навчальному закладі третьої чи четвертого рівнів акредитації за заочною (дистанційною) формою навчання, має право на додаткову оплачувану відпустку на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) на термін чотири місяці. (а.с. 21)

З урахуванням зазначеного листа, позивач звернулась до відповідача із заявою від 11.06.2018 про надання їй додаткової оплачуваної відпустки на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) на 93 календарних дні з 25.06.2018 та компенсацію першої частини щорічної відпустки в кількості 25 календарних днів з 26.09.2018, у зв`язку з ненаданням їй вчасно згаданої додаткової відпустки. (а.с. 23)

Листом від 14.06.2018 № 2120, відповідач відмовив ОСОБА_1 у задоволенні її заяви, з аналогічними підставами, що надавались раніше. (а.с. 24)

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, за наслідком розгляду справи, визнав вказані позивачем причини пропуску строку на звернення до суду поважними та розглянув спір по суті, визнавши протиправною відмову Деснянського районного у місті Києві військового комісаріату у наданні ОСОБА_1 додаткової відпустки у зв`язку з навчанням та зобов`язавши внести зміни до наказу від 24.05.2018 № 55.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. (ч. 1 ст. 122 КАС України)

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. (ч. 5 ст. 122 КАС України)

Слід зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

За практикою Європейського Суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, положення КАС України встановлюють для позивача чіткі строки звернення до суду за захистом своїх прав, а в разі наявності поважних причин пропуску таких, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами та підтверджені належними доказами, процесуальне законодавство допускає можливість поновлення пропущених строків.

Так, згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Як убачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просила суд визнати поважними причини пропуску строку на звернення до суду з даним позовом та поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду з позовом. Причини пропуску строку звернення до суду пов`язані з тим, що позивач була вимушена працювати повний робочий день, а у вільний від роботи час, займалась написанням звіту про виробничу та переддипломну практики, узагальненням навчальних матеріалів, адже захист диплому був призначений на кінець серпня 2018 року. Крім того, позивач вказала на те, що у вільний від роботи час, вона також допомагала своєму неповнолітньому сину у підготовці до зовнішнього незалежного оцінювання та до вступу у вищий навчальний заклад. (а.с. 8, 26)

У рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.03.2019, суд дійшов висновку про поважність причин, що зумовили пропуск строку звернення до суду з даним позовом, проте, на переконання колегії суддів, окружний суд не звернув увагу на те, що позивач у позовній заяві оскаржує відмову відповідача у наданні додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку з навчанням від 14.06.2018, а також просить (похідна вимога) зобов`язати внести зміни у наказ від 24.05.2018, а до суду з позовом звернулась лише 01.08.2018 (а.с. 32-33), що вказує на те, що позивач пропустила встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, місячний строк на звернення до суду з даним позовом.

У свою чергу, названі позивачем причини пропуску строку на звернення до суду, не є поважними, адже не були об`єктивно непереборними, або такими, що не залежали від її волевиявлення, також, не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, оскільки, зайнятість над певним видом роботи та допомога в підготовці до вступу у навчальний заклад, не перешкоджали позивачу вчасно підготувати та подати позовну заяву до суду.

Тобто, зазначені позивачем підстави, є суб`єктивними та не підтверджують реальну неможливість звернутись до суду у встановлені процесуальним законодавством строки.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду. (ч. ч. 3, 4 ст. 123 КАС України)

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглянувши даний позов по суті, не залишивши його без розгляду після встановлення, що причини пропуску строку позивачем є неповажними, порушив норми процесуального права, що свідчить про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про залишення позову без розгляду, у зв`язку з пропуском строку на звернення до суду та відсутності обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду. Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 243, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.03.2019 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко
О.І. Шурко