Справа № 360/1051/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

12 березня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1051/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову у справі за позовом депутата Лисичанської міської ради Луганської області Ратушної Олени Сергіївни до Лисичанської міської виборчої комісії Луганської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 11 березня 2020 року надійшла позовна заява депутата Лисичанської міської ради Луганської області Ратушної Олени Сергіївни (далі позивач, заявниця) до Лисичанської міської виборчої комісії Луганської області (далі - відповідач) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправними дії Лисичанської міської виборчої комісії Луганської області щодо узагальнення матеріалів по відкликанню депутатів Лисичанської міської ради Луганської області, а також прийняття рішення і відправлення листа до вищого керівного органу Політичної партії «Опозиційний блок» щодо відкликання ОСОБА_1 як депутата Лисичанської міської ради Луганської області за народною ініціативою;

- зобов`язати Лисичанську міську виборчу комісію Луганської області розглянути питання про припинення ініціативи щодо відкликання депутатів Лисичанської міської ради Луганської області.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішення Лисичанської міської виборчої комісії Луганської області, письмово оформлене у вигляді постанови, про звернення до вищого керівного органу Політичної партії «Опозиційний блок» щодо відкликання депутата Лисичанської міської ради ОСОБА_1 за народною ініціативою;

- зупинити дію рішення вищого керівного органу Політичної партії «Опозиційний блок» до набрання законної сили рішенням суду по справі за позовною заявою депутата Лисичанської міської ради Луганської області Ратушної Олени Сергіївни про визнання дій Лисичанської міської виборчої комісії Луганської області протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, яким розглянуте звернення Лисичанської міської виборчої комісії Луганської області про відкликання депутата Лисичанської міської ради Луганської області ОСОБА_1 за народною ініціативою;

- заборонити Лисичанській міській виборчій комісії Луганської області до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовною заявою депутата Лисичанської міської ради Луганської області Ратушної Олени Сергіївни про визнання дій Лисичанської міської виборчої комісії Луганської області протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, приймати рішення про визнання обраним замість ОСОБА_1 наступного за черговістю кандидата у депутати від місцевої організації партії Політичної партії «Опозиційний блок».

В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця є депутатом Лисичанської міської ради VII скликання.

Заявниці стало відомо, що Лисичанською міською виборчою комісією Луганської області в період з 01.03.2020 по 10.03.2020 прийнято рішення (номер та дата якого заявниці не відомі) про узагальнення підсумків перевірки відповідності документів, переданих до Комісії офіційним представником ініціативної групи при ініціюванні відкликання депутата Лисичанської міської ради Луганської області ОСОБА_1 , вимогам статей 38-40 Закону України «Про статус депутатів місцеву рад», на підставі якого комісія звернулася до вищого керівного органу Політичної партії «Опозиційний блок», місцева організація якої висувала її депутатом по багатомандатному округу на виборах 25.10.2015, щодо відкликання як депутата місцевої ради за народною ініціативою.

Заявниця наголошує, що при ініціюванні відкликання її як депутата місцевої ради за народною ініціативою не дотримано вимог статей 38-40 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», оформлення підписних листів або кількість підписів виборців, які підтримують пропозицію про відкликання депутата місцевої ради, не відповідає вимогам зазначеного Закону, отже відповідач мав прийняти рішення про припинення ініціативи щодо відкликання депутата місцевої ради.

Необхідність забезпечення позову обґрунтована тим, що у разі прийняття відповідачем рішення про визнання обраним наступного за черговістю кандидата у депутати від місцевої організації партії Політичної партії «Опозиційний блок», це ускладнить виконання рішення суду в даній справі в разі можливого задоволення позовних вимог, що унеможливить ефективний захист і поновлення порушених прав заявниці.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву по суті, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 11.07.2002 № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад» (далі Закон № 93-IV) повноваження депутата місцевої ради припиняються достроково за наявності перелічених підстав, засвідчених офіційними документами, без прийняття рішення відповідної ради у разі його відкликання виборцями у встановленому цим Законом порядку.

Порядок відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою визначений розділом V Закону № 93-IV, статтею 41 якого встановлено порядок прийняття рішення про відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою.

Так, відповідно до частини першої статті 41 Закону № 93-IV після завершення збирання підписів, але не пізніше дня закінчення строку збору підписів, передбаченого частиною другою статті 40 цього Закону, заповнені підписні листи збираються офіційним представником ініціативної групи, прошиваються та скріплюються підписами офіційного представника та не менше трьох членів ініціативної групи із зазначенням кількості зібраних підписів та не пізніш як на другий день разом з протоколом зборів виборців, що утворили відповідну ініціативну групу, передаються до відповідної територіальної виборчої комісії.

Згідно з частиною другою статті 41 Закону № 93-IV голова, а у разі його відсутності - заступник голови, а у разі відсутності голови та його заступника - секретар територіальної виборчої комісії, не пізніше наступного дня з дня отримання підписних листів та протоколу зборів виборців, скликає засідання комісії для організації перевірки отриманих матеріалів.

На цьому засіданні територіальна виборча комісія перевіряє дотримання вимог статей 38-40 цього Закону при ініціюванні відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою, правильність оформлення підписних листів, кількість підписів, що встановлена частиною першою статті 40 цього Закону, а також із залученням органів ведення Державного реєстру виборців здійснює перевірку достовірності відомостей про громадян, що містяться в підписних листах, та із залученням правоохоронних органів - вибіркову перевірку їхніх підписів (не менше 10 відсотків від загальної кількості) у такі строки: у разі відкликання депутата районної, міської (міста обласного значення), районної в місті ради - протягом двадцяти днів з дня отримання матеріалів (пункт 2).

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 41 Закону № 93-IV, якщо при ініціюванні відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою дотримано вимоги статей 38-40 цього Закону, оформлення підписних листів та кількість підписів виборців, які підтримують пропозицію про відкликання депутата місцевої ради, відповідає вимогам цього Закону, територіальна виборча комісія приймає рішення про відкликання депутата за народною ініціативою (у разі якщо депутат був обраний шляхом самовисування) або про звернення до вищого керівного органу партії, місцева організація якої висувала відповідного депутата, щодо відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою.

Якщо при ініціюванні відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою не дотримано вимоги статей 38-40 цього Закону та/або оформлення підписних листів або кількість підписів виборців, які підтримують пропозицію про відкликання депутата місцевої ради, не відповідає вимогам цього Закону та/або ініціативна група у встановлені цим Законом строки не подала до територіальної виборчої комісії підписні листи та протокол зборів виборців або подала їх після спливу встановлених строків, відповідна територіальна виборча комісія приймає рішення про припинення ініціативи щодо відкликання депутата місцевої ради.

Частиною дев`ятою статті 41 Закону № 93-IV встановлено, що на підставі рішення вищого керівного органу партії про відкликання депутата, обраного шляхом висування місцевою організацією партії, за народною ініціативою, а у випадку якщо депутат був обраний шляхом самовисування, - на підставі свого рішення, передбаченого частиною шостою цієї статті, відповідна територіальна виборча комісія не пізніш як на п`ятий день з дня отримання/прийняття відповідного рішення зобов`язана у порядку, передбаченому законом про місцеві вибори, визнати обраним депутатом наступного за черговістю кандидата у депутати від місцевої організації партії або призначити проміжні вибори депутата у відповідному одномандатному виборчому окрузі.

Статтею 46 Закону № 93-IV визначено, що рішення, дії або бездіяльність виборчої комісії, окремих осіб, які входять до її складу, можуть бути оскаржені в порядку, встановленому законом про місцеві вибори.

Положеннями частини другої статті 150 КАС України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За своїм змістом забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 30 вересня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 22 листопада 2019 року у справі № 640/18007/18, від 20 грудня 2019 року у справі № 640/9158/19.

Відповідно, заявниця має навести підстави для забезпечення позову, вичерпний перелік яких наведений у частині другій статті 150 КАС України, з огляду на предмет спору, що виник між сторонами. Натомість заявницею таких підстав не наведено. У заяві лише вказано, що у разі прийняття відповідачем рішення про визнання обраним наступного за черговістю кандидата у депутати від місцевої організації партії Політичної партії «Опозиційний блок», це ускладнить виконання рішення суду в даній справі в разі можливого задоволення позовних вимог, що унеможливить ефективний захист і поновлення порушених прав заявниці. Однак, в чому саме полягатиме ускладнення виконання рішення суду, що унеможливить ефективний захист і поновлення порушених прав заявниці у заяві про забезпечення позову не вказано.

Більш того, заявницею не визначено, які саме свої права, свободи та інтереси вона вважає порушеними чи оспорюваними на етапі, що передує прийняттю виборчою комісією рішення, визначеного частиною дев`ятою статті 41 Закону № 93-IV, які неможливо буде поновити (необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для захисту цих прав) в разі невжиття заходів забезпечення позову, адже положеннями частини другої статті 150 КАС України передбачено забезпечення позову не у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а у випадку необхідності докладання значних зусиль та витрат для виконання рішення суду або в поновленні порушених прав, або якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд вважає за необхідне зауважити, що сама лише незгода заявника з законодавчо встановленою процедурою дострокового припинення її повноважень, як депутата міської ради, та звернення до суду за оскарженням рішень (дій, бездіяльності) суб`єктів, що беруть участь у такій процедурі, не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову виключно з метою створення перешкод виборчій комісії у здійсненні останньою законодавчо визначених обов`язків, на думку суду, є неприпустимим.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що в частині вимог забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення вищого керівного органу Політичної партії «Опозиційний блок» до набрання законної сили рішенням суду по справі за позовною заявою депутата Лисичанської міської ради Луганської області Ратушної Олени Сергіївни про визнання дій Лисичанської міської виборчої комісії Луганської області протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, позивач намагається забезпечити позов у справі у спосіб не визначений частиною першою статті 151 КАС України.

Вимога ж про зупинення дії рішення Лисичанської міської виборчої комісії Луганської області, оформленого у вигляді постанови, про звернення до вищого керівного органу Політичної партії «Опозиційний блок» щодо відкликання депутата Лисичанської міської ради ОСОБА_1 за народною ініціативою суперечить положенням пункту 5 частини третьої статті 151 КАС України, оскільки заявниця намагається зупинити дію рішення Лисичанської міської виборчої комісії Луганської області, яке не визначено позивачем як предмет оскарження в адміністративній справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, через що, у задоволенні заяви слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволені заяви, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника.

Керуючись статтями 150, 151, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом депутата Лисичанської міської ради Луганської області Ратушної Олени Сергіївни до Лисичанської міської виборчої комісії Луганської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяК.О. Пляшкова