Справа № 404/703/20
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/703/20
Номер провадження 2-а/404/57/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Барахманської А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, лейтенанта поліції Петренка Олега Васильовича (третя рота, перший батальйон,) (місцезнаходження: вулиця Юрія Бутусова, 22-б, місто Кропивницький, 25030), за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції у місті Кропивницькому Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вулиця Юрія Бутусова, 22-б, місто Кропивницький, 25030), про визнання протиправними дії інспектора та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, лейтенанта поліції Петренка Олега Васильовича по винесенню постанови по справі про адміністративне правопорушення ЕАК № 2018866 від 24.01.2020 року відносно ОСОБА_1 та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.01.2020 року ЕАК № 2018866, і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 лютого 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції у місті Кропивницькому Департаменту патрульної поліції (а.с. 24-25).

В обґрунтування поданого позову зазначено, що 24 січня 2020 року відносно позивача інспектором Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, лейтенантом поліції Петренком Олегом Васильовичем складено постанову серії ЕАК № 2018866 від 24 січня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вину у вчиненні адміністративного правопорушення позивач не визнає, а вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 37).

Через канцелярію суду відповідачем надано відзив № 153/20 від 05.03.2020 року (вх. № 9346 від 06.03.2020 року) та докази на його підтвердження (а.с. 32-36). Відповідач не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 31), причини неявки суду не повідомив.

Зважаючи на те, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Інспектором Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, лейтенантом поліції Петренко Олегом Васильовичем складено постанову серії ЕАК № 2018866 від 24 січня 2020 року, в якій зазначено, що 24 січня 2020 року о 20 год. 32 хв. в місті Кропивницькому по вулиці Курганна, 1, водій керував транспортним засобом GEELY MR 7151 А , державний номер НОМЕР_2 без ввімкненого ближнього світла фар у темну добу пори, чим порушив пункт 19.1.а Правил Дорожнього руху - порушення водіями транспортних засобів використання освітлювальних приладів в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, в тунелях.

До позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки, як викладено в позові, позивачу не надано встановлені належним чином докази, щодо вчиненого правопорушення. А також позивач вважає, що інспектором Петренком Олегом Васильовичем проігноровано вимоги частини другої статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливлює виконання вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Тому позивач звернувся із позовом до суду за захистом свого порушеного права.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, що на виконання вимог частини другої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пункту 19.1.а Правил дорожнього руху України, статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, після зупинки транспортного засобу позивача, інспектор представився та повідомив позивачу, що він здійснює рух в темну пору доби з вимкненими фарами ближнього світла, згодом, розпочавши розгляд справи, зазначив порушення, яке вчинив позивач, а саме пункт 19.1.а Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Після чого інспектором було здійснено дослідження та оцінку наявних доказів та повідомлено позивача про прийняте по справі рішення (накладення штрафу на позивача в розмірі 425,00 грн.) та винесено постанову (а.с. 32-35). Вказані обставини також зафіксовано на відеозаписах з нагрудного відеореєстратора DSGX3000053 ВА 0053, які було додано до відзиву (а.с.36).

Відповідач зазначав, що розглядаючи адміністративну справу поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно-правовими актами. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

За змістом статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2018866 від 24 січня 2020 року вбачається, що позивач порушив вимоги пункту 19.1 а Правил дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом у якого в темну пору доби були вимкнені фари ближнього світла або не працювали.

Зазначеною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Приймаючи рішення, суд виходить з того, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 19.1.а Правил дорожнього руху України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встанолвено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приймаючи рішення по суті заявленого адміністративного позову суд, в тому числі, зважує на практику Верховного Суду, зокрема на правову позицію, викладену у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 де зазначено, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Отже, відповідачем разом з відзивом подано DVD диск з записом з нагрудного відеореєстратора DSJX300053-ВА0053 на якому при фіксуванні моменту вчинення правопорушення не можливо встановити порушення пункту 19.1.а Правил дорожнього руху України позивачем, оскільки цей момент на відео не зафіксовано. З даного запису неможливо встановити чи на вказаному в постанові автотранспорті було вчинено правопорушення, оскільки марку автомобіля та його державний номер на відеозаписі не знято. Також не зрозуміло чи позивач є водієм цього автомобіля. Крім того, не здійснено відеозапис фар, світлових пристроїв автомобіля взагалі, що унеможливлює з`ясування порушення пункту 19.1.а Правил дорожнього руху України. З відеозапису вбачається тільки те, що була дійсно темна пора доби.

Крім того, слід звернути увагу, що, на підтвердження факту порушення позивачем пункту 19.1 а. Правил дорожнього руху України, відповідачем надані відеозаписи з нагрудного відеореєстратора DSJX300053_ВА0053, втім в оскарженій постанові про адміністративне правопорушення не має посилання на вищевказаний відеореєстратор, у зв`язку з чим суд не приймає відео DSJX300053_ВА0053, як належний доказ в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства, так як належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо вимоги позовної заяви, в частині визнання дій інспектора щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне зазначити, що частиною третьою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, нормами Кодексу адміністративного судочинства України у даному випадку не передбачено право суду на визнання або не визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними (незаконними), а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 245, 247, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення; статтями 72-76, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, лейтенанта поліції Петренка Олега Васильовича (третя рота, перший батальйон,) (місцезнаходження: вулиця Юрія Бутусова, 22-б, місто Кропивницький, 25030), за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції у місті Кропивницькому Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вулиця Юрія Бутусова, 22-б, місто Кропивницький, 25030), про визнання протиправними дії інспектора та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАК № 2018866 від 24.01.2020 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11.03.2020 року.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда