Справа № 360/4449/19
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року справа №360/4449/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 р. (у повному обсязі складено 26 грудня 2019 року у м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/4449/19 (головуючий І інстанції суддя Т.В. Смішлива) за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачі) 10.10.2019 звернувся до суду з позовною заявою до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення на підставі отриманих від ГУ ДСНС у Луганській області документів щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3 групи інвалідності та зобов`язати відповідача у місячний термін розглянути з прийняттям рішення отримані від ГУ ДСНС України у Луганській області документи щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3 групи інвалідності та надіслати його разом з необхідними документами до ГУ ДСНС України у Луганській області для видання наказу про виплату такої допомоги, відповідно до ч. 2 ст. 118 Кодексу цивільного захисту України та пункту 6 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 908 (а.с. 3-10).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у справі № 360/4449/19 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо неприйняття рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності.

Зобов`язано Державну службу України з надзвичайних ситуацій (01601, м. Київ, вул. О. Гончара, буд. 55, ) розглянути з прийняттям рішення отримані від Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області документи щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності.

В решті позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю (а.с. 230-233).

Не погодившись з рішення суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що призначення та виплата одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності врегульовано спеціальним законодавством, яке передбачає обов`язкову умову - наявність коштів на зазначені цілі, а також черговість розгляду документів щодо призначення виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із значною кількістю осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які потребують такої виплати.

Згідно ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення не оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , є учасником бойових дій, внутрішньо переміщеною особою та інвалідом третьої групи з 03 квітня 2019 року, що підтверджено копіями документів, а саме: паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , карткою фізичної особи платника податків від 04 травня 2006 року, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 142043 (захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків), довідки від 09 жовтня 2015 року № 919-30232 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 11-12, 14, 13, 22, 26).

Наказом № 152 від 17 квітня 2019 року «Про звільнення зі служби» позивача звільнено у відставку за пунктом 176 підпунктом 3 (за станом здоров`я) (а.с. 15).

Наказом № 126 від 17 квітня 2019 року «Про кадрові питання» позивача виключено з кадрів ДСНС, зі списків особового складу Головного управління (а.с. 16).

Наказом № 133 від 22 квітня 2019 року «Про внесення змін до наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 17 квітня 2019 року «Про кадрові питання» внесено зміни до наказу № 126 від 17 квітня 2019 року в частині внесення інформації про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с. 17).

13 травня 2019 року позивач звернувся до Головного управління ДСНС України у Луганській області щодо виплати одноразової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, надавши відповідні документи (а.с. 21).

Листом № 01-2301/211 від 15 травня 2019 року Головне управління ДСНС України у Луганській області направило на адресу відповідача документи для прийняття рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності (а.с. 19).

Листом № 06-4915/211 від 08 жовтня 2019 року «Про розгляд звернення» Головне управління ДСНС України у Луганській області повідомило позивача про надіслання документів на адресу відповідача для прийняття рішення про призначення допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності (а.с. 18).

Відповідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 142043 позивачу встановлено з 03 квітня 2019 року ІІІ групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків (а.с. 22).

За свідоцтвом про хворобу № 379 від 13 березня 2019 року Центральної лікарсько - експертної комісії ДСНС України встановлено, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби (а.с. 25).

13 вересня 2019 року позивач листом звернувся до урядового контактного центру, який зареєстрований за № ОД-9684455 щодо невиплати ДСНС одноразової грошової допомоги особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту у разі настання інвалідності внаслідок виконання службових обов`язків в період проходження служби з вимогою зобов`язати ДСНС прийняти рішення щодо призначення йому одноразової грошової допомоги та надіслати разом із необхідними документами до Головного управління для видання наказу про виплату такої допомоги (а.с. 28-29).

Листом від 23 вересня 2019 року за № 03-13437/201 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що кошти для виплати одноразової грошової допомоги у ДСНС відсутні. Останнє засідання відповідної комісії ДСНС з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з прийняттям відповідного рішення було проведено у лютому 2019 року по справах, що надійшли у вересні 2018 року. Тобто, засідання комісії не проводяться у зв`язку з відсутністю коштів на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (а.с. 30).

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Частинами першою та другою статті 101 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

У разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов`язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що стався у період проходження служби, пов`язаного з виконанням службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності такій особі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту у період проходження служби у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства (ч. 2 статті 118 Кодексу цивільного захисту України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 затверджено Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (далі - Положення № 593).

Положення № 593 визначає порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу та регулюються питання, пов`язані з перебуванням громадян України (далі - громадяни) у добровільному порядку в резерві служби цивільного захисту (пункт 1 Положення № 593).

Згідно з Положенням № 593 особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом, приймають присягу служби цивільного захисту і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання, а також належать до персоналу (кадрів) ДСНС України. Статус їх підтверджується службовим посвідченням тощо.

Пунктом 15 Положення встановлено склад осіб, які перебувають на службі цивільного захисту, який поділяється на рядовий і начальницький. Начальницький склад поділяється на молодший, середній, старший і вищий, яким присвоюються спеціальні звання.

За змістом абзацу шостого пункту 15 Положення № 593 старший начальницький склад - майор служби цивільного захисту, підполковник служби цивільного захисту, полковник служби цивільного захисту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 908 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - Порядок № 908).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 908 особам рядового і начальницького складу у разі настання інвалідності в період проходження служби та особам, звільненим із служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення, а якщо інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, незалежно від строку, який минув після звільнення із служби у розмірі: 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Розмір одноразової грошової допомоги визначається виходячи з окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років, посадового окладу за останньою посадою, яку займала особа рядового або начальницького складу на день загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання, установлення інвалідності, а особа, звільнена із служби, - на день звільнення (пункт 3 Порядку № 908).

Зазначений пункт визначає не лише загальний розмір допомоги, але й розмір допомоги звільнених осіб.

Приписами пункту 5 Порядку № 908 визначено, що для виплати одноразової грошової допомоги у разі травми або поранення, захворювання чи інвалідності особи, зазначені у пункті 2 цього Порядку, подають до підрозділу або його правонаступника такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або ступінь втрати працездатності разом з рішенням відповідної військово-медичної установи про визнання травми або поранення, захворювання; постанову центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС про придатність до служби і причинно-наслідковий зв`язок травми або поранення, захворювання з виконанням службових обов`язків або проходженням служби; копію сторінок паспорта даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації; довідку про те, що їм не провадилися інші передбачені законами виплати у разі травми або поранення, захворювання чи настання інвалідності; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

За приписами пункту 6 Порядку № 908 підрозділ подає ДСНС висновок щодо можливості виплати грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 4 і 5 цього Порядку, а також довідку про грошове забезпечення та копію документа, що свідчить про обставини загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання, захворювання чи нещасного випадку, який трапився з особою рядового або начальницького складу.

Служба приймає на підставі поданих документів рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги та надсилає його разом із зазначеними документами підрозділу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога виплачується не пізніше ніж протягом двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі, шляхом її перерахування на рахунок в установі банку, відкритий отримувачем допомоги.

Матеріалами справи встановлено, що Комісія ДСНС з призначення одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, документи, необхідні для вирішення питання щодо призначення ОСОБА_1 вищезазначеної допомоги отримала, однак, рішення за зазначеними документами не приймала.

Не прийняття вказаного рішення відповідачем обґрунтовується відсутністю бюджетних фінансування.

За унормуванням статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У рішеннях Європейського суду з прав людини «Кечко проти України» (заява № 63134/00, пункти 23, 26) та «Ромашов проти України» (заява № 67534/01, пункт 43) вказано про те, що реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Зокрема, у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплати з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях ЄСПЛ у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (заява № 70297/01) та у справі «Бакалов проти України» (заява № 14201/02) також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

В Рішенні від 27.11.2008 у справі № 1-37/2008 Конституційний Суд України вказав, що Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами і територіальними громадами. Саме у виконанні цих зобов`язань утверджується сутність держави як соціальної і правової.

Визначенням статей 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи (стаття 7 Кодексу) держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов`язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства (абзаци другий, третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення 27.11.2008 у справі № 1-37/2008).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Законодавство, що визначає фінансові зобов`язання держави, має первинний характер, а бюджетне законодавство - похідний від нього характер.

Отже, відсутність належного фінансування, на що посилається апелянт, не може бути підставою для невжиття ним належних заходів для виконання вимог законодавства та відповідно невиконання покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків та свідчить про бездіяльність.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 1740/1838/18.

З урахуванням наведеного, нерозгляд наданих документів протягом тривалого часу фактично є бездіяльністю відповідача як суб`єкта владних повноважень.

На виконання вимог статей 77, 78 КАС України відповідач не довів правомірність своїх дій та відсутність підстав для задоволення позову, а також не спростував надані позивачем докази.

За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що відповідач діяв в порядку та у спосіб визначений законом, що є порушенням ч. 2 ст. 19 Конституції України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що у спірних правовідносинах діяв правомірно.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 р. у справі № 360/4449/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складений 11 березня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко