Справа № 404/519/20
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/519/20
Номер провадження 2-а/404/46/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області Крилова Сергія Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника СРПП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області Крилова Сергія Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови, просив провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без його участі, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №677510 від 15 січня 2020 року.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що 15 січня 2020 року начальник сектору реагування патрульної поліції Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області капітан поліції Крилов Сергій Олександрович виніс постанову серії БАА №677510 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вказано, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач виходив з того, що позивач, 15 січня 2020 року о 12:15 год., по а/д М-12 керував автомобілем з номерним знаком, який знаходився в салоні та на місці зупинки не маючи поліса обов`язкового страхування, чим нібито вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач оскаржувану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначено, що 15 січня 2020 року близько 12:00 год., позивач рухався на транспортному засобі ЗАЗ Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , автомобільною дорогою М-12 «Стрій - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» з м. Мала Виска в напрямку міста Кропивницький на технічно справному транспортному засобі та раптом почув різкий хрусткий звук та негайно здійснив аварійну зупинку.

Зупинивши транспортний засіб та обійшовши його, він помітив відсутність переднього номерного знаку через пошкодження рамки, внаслідок чого він відпав та лежав позаду на проїжджій частині. Закріпити передній номерний знак у встановленому для цього місці на місці аварійної зупинки було неможливо через пошкодження кріплення рамки переднього номерного знаку, внаслідок чого він забрав номерний знак та розмістив його спереду під лобовим склом та продовжив рух в напрямку м. Кропивницький. При першій можливості він мав намір здійснити демонтаж рамки переднього номерного знаку, закріпивши передній номерний знак у встановленому для цього місці.

Через хвилин 15 його транспортний засіб був зупинений екіпажем поліції, вимогу про зупинку якого він відразу ж виконав з дотриманням вимог ПДР України. До його автомобіля підійшов працівник поліції, представився та потребував пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Дану вимогу поліцейського він виконав повністю та повідомив, що має чинний внутрішній електронний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у візуальній формі страхового поліса на електронному носії, а в паперовому при собі не має. З його документами працівник поліції пішов до службового автомобіля та через п`ять хвилин вручив копію оскаржуваної постанови.

Вказано, що поліцейський не вказав у постанові якого саме виду поліса страхування позивач не мав при собі та не зазначено пункт ПДР України, який порушив позивач. Крім цього, поліцейським не конкретизовано місце скоєння адміністративного правопорушення та правомірність оскаржуваної постанови не підтверджено належними та допустимими доказами.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 31 січня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

В судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся належним чином. Однак, у прохальній частині позову просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду письмові пояснення, відповідно яких просив у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, суд визнав можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в постанові серії БАА № 677510 від 15 січня 2020 року зазначено, що 15 січня 2020 року о 12 год. 15 хв. на а/д М-12 позивач керував автомобілем з номерним знаком, який знаходився в салоні автомобіля та на момент зупинки не мав поліса обов`язкового страхування, в наслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію» визначений вичерпний перелік підстав зупинки поліцейським транспортних засобів, а саме: частина перша встановлює, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно з ч.2 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені органами доходів і зборів відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Частиною третьою зазначеної статті ЗУ « Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

У відповідності до статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення прав поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна з вичерпного переліку підстав).

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 березня 2019 року по справі № 686/11314/17, поліцейські не можуть вимагати у водія будь-яких документів, якщо у них немає доказів правопорушення, що враховується судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Із тексту оскарженої постанови вбачається, що до неї не долучено фото або відео докази правопорушення, яке стало підставою для зупинки транспортн6ого засобу під керуванням позивача. Вимоги щодо пред`явлення страхового полісу обов`язкового страхування за приписами законодавця є похідними від скоєння особою порушення правил дорожнього руху.

Таким чином, з огляду на відсутність доказів правомірності зупинки позивача, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимагання поліцейським надати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України.

Також, відповідачем не встановлено та у постанові не зазначено, який пункт ПДР було порушено позивачем, від чого залежить кваліфікація його дії.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному випадку відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятої ним постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до начальника СРПП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області Крилова Сергія Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 677510 від 15 січня 2020 року, винесену начальником СРПП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області Криловим Сергієм Олександровичем про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10.03.2020 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда