Справа № 826/17907/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Амельохін В.В., Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняту у порядку письмового провадження ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та нечинною постанови в частині та постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - Відповідач-1, КМ України), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - Відповідач-2, ГУ ПФ в Харківській області), Управління Служби безпеки України в Харківській області (далі - Відповідач-3, Управління СБ в Харківській області) в якому, з урахуванням заяв про зміну позовних вимог, просив:

- визнати протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» в частині пунктів 1, 2, 7, підпункту 2 пункту 1 та пункту 2 затверджених змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України;

- зобов`язати Управління СБ в Харківській області надати ГУ ПФ в Харківській області довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з 01.03.2018 року ОСОБА_1 , зазначивши у довідці про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з 01.03.2018 року відомості про посадовий оклад(8 180,00 грн.), оклад за військовим званням (1 410,00 грн.), надбавку за вислугу років (4 315,50 грн.), надбавку за службу в умовах режимних обмежень (1 227,00 грн.), доплату за науковий ступінь кандидата наук (409,00 грн.), надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу (13 905,50 грн.), премію (62 852,86 грн.);

- зобов`язати ГУ ПФ в Харківській області вчинити дії, які полягають у перерахунку та виплаті пенсії з 01.03.2018 року ОСОБА_1 у сумі 54 456,92 грн. з грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 у сумі 92 299,86 грн.;

- стягнути з ГУ ПФ в Харківській області на користь ОСОБА_1 недоплачену за березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року, листопад 2018 року, грудень 2018 року пенсію у загальній сумі 479 483,00 грн. та недоплачену за січень 2019 року, лютий 2019 року, березень 2019 року, квітень 2019 року, травень 2019 року, червень 2019 року, липень 2019 року, серпень 2019 року, вересень 2019 року, жовтень 2019 року пенсію у сумі 471 004,80 грн., а всього у загальній сумі 950 487,80 грн.;

- визнати протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову КМ України від 14.08.2019 року №804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорії громадян».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2019 року:

- прийнято кінцеву заяву у редакції від 09.10.2019 року ОСОБА_1 про зміну предмета позову;

- роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги ОСОБА_1 у справі №826/17907/18 шляхом виділення в окреме провадження позовних вимог:

до Управління Служби безпеки України в Харківській області:

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Харківській області надати Головному Управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з 01.03.2018 року ОСОБА_1 ;

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області:

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії, які полягають у перерахунку та виплаті пенсії з 01 березня 2018 року ОСОБА_1 у сумі 54456 грн 92 коп. з грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 у сумі 92299 грн 86 коп.;

- стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 недоплачену за березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року, листопад 2018 року, грудень 2018 року пенсію у загальній сумі 479483 гривні 00 копійок та недоплачену за січень 2019 року, лютий 2019 року, березень 2019 року, квітень 2019 року, травень 2019 року, червень 2019 року, липень 2019 року, серпень 2019 року, вересень 2019 року, жовтень 2019 року пенсію у сумі 471004 гривні 80 копійок, а всього у загальній сумі 950487 гривень 80 копійок;

- стягнути солідарно з бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Управління Служби безпеки України в Харківській області на користь ОСОБА_1 , на підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені ним витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 17807 грн 87 коп.

Позивачем було подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду, в якій останній просив скасувати її в частині роз`єднання позовних вимог як таку, що прийняту з порушенням правил підсудності, та направити справу на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2019 року повернуто заявнику.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду міста Києва було подано заяву про збільшення позовних вимог в адміністративній справі №826/17907/18, в якій останній просив:

- визнати протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» в частині пунктів 1, 2, 7, підпункту 2 пункту 1 та пункту 2 затверджених змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України;

- визнати протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову КМ України від 14.08.2019 року №804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорії громадян».

- зобов`язати Управління СБ в Харківській області надати ГУ ПФ в Харківській області довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з 01.03.2018 року ОСОБА_1 , зазначивши у довідці про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з 01.03.2018 року відомості про посадовий оклад(8 180,00 грн.), оклад за військовим званням (1 410,00 грн.), надбавку за вислугу років (4 315,50 грн.), надбавку за службу в умовах режимних обмежень (1 227,00 грн.), доплату за науковий ступінь кандидата наук (409,00 грн.), надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу (13 905,50 грн.), премію (62 852,86 грн.);

- зобов`язати ГУ ПФ в Харківській області вчинити дії, які полягають у перерахунку та виплаті пенсії з 01.03.2018 року ОСОБА_1 у сумі 54 456,92 грн. з грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 у сумі 92 299,86 грн.;

- стягнути з ГУ ПФ в Харківській області на користь ОСОБА_1 недоплачену за березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року, листопад 2018 року, грудень 2018 року пенсію у загальній сумі 479 483,00 грн. та недоплачену за січень 2019 року, лютий 2019 року, березень 2019 року, квітень 2019 року, травень 2019 року, червень 2019 року, липень 2019 року, серпень 2019 року, вересень 2019 року, жовтень 2019 року, листопад 2019 року, грудень 2019 року пенсію у сумі 565 205,76 грн., а всього у загальній сумі 1 044 688,76 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2019 року визнано зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяви про збільшення розміру позовних вимог та залишено її без розгляду. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що викладені у вказаній заяві позовні вимоги відповідають наведеним вимогам у позовній заяві у редакції, що перебувала на розгляді до прийняття ухвали від 22.10.2019 року про роз`єднання позовних вимог, а відтак Позивач фактично намагається привести позовну заяву до попередньої редакції, яка існувала до постановлення ухвали від 22.10.2019 року. Викладене, на переконання суду, свідчить, що вказані дії ОСОБА_1 спрямовані та створення ситуації, за якої у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуватимуть дві справи, які дублюють одна одну, про що Позивач не може не бути обізнаним.

На вказане судове рішення Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати ухвалу суду та направити її до Окружного адміністративного суду міста Києва на новий розгляд в іншому складі суддів для вирішення питання про об`єднання адміністративних справ №826/17907/18 та №640/21016/19 в одне провадження та прийняття до розгляду заяви Позивача в адміністративній справі №826/17907/18 ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог в адміністративній справі №826/17907/18.

Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, суд прийшов до безпідставного висновку, що ухвала від 12.12.2019 року оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, по-друге, оскільки станом на 09.12.2019 року підготовче засідання не було закінчено, Позивач в силу ст. 47 КАС України був вправі подати заяву про збільшення позовних вимог, по-третє, ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2019 року, якою виділено у самостійне провадження позовні вимоги до ГУ ПФ в Харківській області та УСБ України в Харківській області, повністю скасована із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, по-четверте, справи, об`єднані в одне провадження, роз`єднанню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції від 22.10.2019 року прийнята з порушенням правил юрисдикції (підсудності), по-п`яте, після виділення в окреме провадження позовних вимог до ГУ ПФ в Харківській області та УСБ України в Харківській області справа стає підсудною Харківському окружному адміністративному суду, що виключає можливість її розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва, хоча Харківський окружний адміністративний суд також не вправі розглядати дані позовні вимоги, по-шосте, оскаржуваною ухвалою позбавлено особу права на доступ до правосуддя, оскільки позовні вимоги є пов`язаними, а також права на повноважний суд, що, на переконання Апелянта, свідчить про особисту зацікавленість суддів у результаті розгляду даної справи. Окремо звертає увагу, що ухвала від 12.12.2019 року постановлена судом до набрання законної сили ухвалою від 22.10.2019 року.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.03.2020 року.

У судовому засіданні Позивач наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги у повному обсязі.

Представник Відповідача просив залишити апеляційну скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Повертаючи заяву про збільшення позовних вимог без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що остання подана Юдіним С.О. з метою зловживання своїми процесуальними правами задля об`єднання позовних вимог в одному провадженні, пропри постановлену ухвалу суду від 22.10.2019 року про роз`єднання позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Згідно п. 9 ч. 3 ст. 2 КАС України неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 КАС з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Приписи ч. 3 ст. 45 КАС України визначають, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

У своїй постанові від 13.03.2019 року у справі № 814/218/14 Верховний Суд зауважив, що під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду.

Зловживання правом на подання скарги становить собою такий вид зловживань процесуальними правами, за якого вся процедура розгляду спору є невиправданою та неефективною, адже особа звертається до суду з метою, відміною від захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Серед таких зловживань можна виокремити подання сутяжницьких, завідомо безпідставних (явно необґрунтованих) позовів, клопотань або скарг.

Ознакою зловживання процесуальними правами, на переконання судової колегії, є також не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на затягування розгляду справи, створення перешкод іншим учасникам процесу.

При цьому, у вже згаданій вище постанові Верховний Суд підкреслив, що наведений у ч. 2 ст. 45 КАС України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер. Вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Європейський суд з прав людини, практика якого в силу вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковою до застосування, у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що «право на суд» та «право на доступ до суду» не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (пункт 59 рішення «Де Жуфр де ла Прадель проти Франції», пункт 28 рішення «Станєв проти Болгарії»). Тобто, реалізація права на суд однією зі сторін спору має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони».

Крім того, у статті 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під назвою «Заборона зловживання правами» передбачено, що жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції».

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2019 року було вирішено питання щодо прийняття кінцевої заяви у редакції від 09.10.2019 року ОСОБА_1 про зміну предмета позову, а також роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги ОСОБА_1 у справі №826/17907/18 шляхом виділення в окреме провадження позовних вимог до Управління Служби безпеки України в Харківській області та до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

При цьому, вказана ухвала в силу положень КАС України не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, а відтак згідно приписів ч. 1 ст. 256 КАС України набрала законної сили негайно після її проголошення.

Натомість, як вірно зазначив суд першої інстанції, подання ОСОБА_1 чергової заяви про збільшення позовних вимог до відповідачів, вимоги до яких були виділені в окреме провадження згідно вже неодноразової згаданої вище ухвали від 22.10.2019 року, свідчить про спрямованість дій останнього на створення обставин перебування у провадженні суду двох справ, які дублюють одна одну. Підстав ж стверджувати, що Позивач не був обізнаний із вказаним судовим рішенням, матеріали справи не містять, а тому подання чергової заяви про збільшення позовних вимог у справі, в рамках якої вже було вирішено питання щодо роз`єднання таких позовних вимог, обґрунтовано розцінено судом першої інстанції як зловживання процесуальними правами з відповідним правовим наслідком у вигляді залишення заяви без розгляду.

Посилання Апелянта на те, що судом безпідставно було зазначено, що ухвала від 12.12.2019 року оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, судова колегія вважає правильним, однак відкриття провадження за апеляційною скаргою на дану ухвалу та подальший її перегляд в апеляційному порядку нівелює невірне зазначення Окружним адміністративним судом міста Києва порядку її оскарження.

Твердження Позивача в апеляційній скарзі про те, що оскільки станом на 09.12.2019 року підготовче засідання не було закінчено, Позивач в силу ст. 47 КАС України був вправі подати заяву про збільшення позовних вимог, судовою колегією відхиляється з огляду на те, що залишення без розгляду поданої заяви було здійснено у зв`язку зі зловживанням процесуальними правами, а не у зв`язку з відсутністю в особи права на подання такої заяви.

Доводи ОСОБА_1 щодо позбавлення його оскаржуваною ухвалою права на доступ до правосуддя, оскільки позовні вимоги є пов`язаними, що, на переконання Апелянта, свідчить про особисту зацікавленість суддів у результаті розгляду даної справи, судова колегія оцінює критично, оскільки, по-перше, позовні вимоги до ГУ ПФ в Харківській області та УСБ України в Харківській області виділені в окреме провадження та є предметом розгляду в іншій справі, по-друге, будь-яких належних і допустимих доказів існування особистої зацікавленості суддів першої інстанції у результатах розгляду даної справи матеріали справи не містять.

Щодо інших аргументів Апелянта про те, що, по-перше, ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2019 року, якою виділено у самостійне провадження позовні вимоги до ГУ ПФ в Харківській області та УСБ України в Харківській області, повністю скасована із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, по-друге, справи, об`єднані в одне провадження, роз`єднанню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції від 22.10.2019 року прийнята з порушенням правил юрисдикції (підсудності), по-третє, після виділення в окреме провадження позовних вимог до ГУ ПФ в Харківській області та УСБ України в Харківській області справа стає підсудною Харківському окружному адміністративному суду, що виключає можливість її розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва, хоча Харківський окружний адміністративний суд також не вправі розглядати дані позовні вимоги, по-по-четверте, Позивача позбавлено права на повноважний суд, судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що відповідні доводи за своїм змістом стосуються незгоди ОСОБА_1 з ухвалою від 22.10.2019 року, яка перебуває поза межами даного апеляційного перегляду, а відтак не підлягають оцінці у рамках розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду від 12.12.2019 року.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 45, 242-244, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 11» березня 2020 року.