Справа № 440/3516/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 р.Справа № 440/3516/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Чеснокова А.О., м. Полтава) від 11.11.2019 року по справі № 440/3516/19

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Полтавського зонального відділу військової служби правопорядку щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 15 серпня 2019 року; зобов`язати Полтавський зональний відділ військової служби правопорядку нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 15 серпня 2019 року. Також просив вирішити питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу, відповідач не провів з позивачем розрахунку з виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", чим порушив вимоги чинного законодавства та права позивача.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року по справі № 440/3516/19 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 15 серпня 2019 року; зобов`язано Полтавський зональний відділ Військової служби правопорядку (вул. Петра Юрченка, 2, м. Полтава, Полтавська область, 36007, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 15 серпня 2019 року.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині не здійснення розподілу судових витрат та подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити шляхом доповнення резолютивної частини рішення абзацом, щодо здійснення розподілу витрат на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Також в апеляційній скарзі просив здійснити розподіл судових витрат на правничу допомогу, понесених позивачем під час апеляційного розгляду справи, у розмірі 4164,00 грн.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції позивачем оскаржується виключно в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу, відповідачем рішення суду не оскаржувалося, судом апеляційної інстанції переглядається судове рішенні в межах доводів та вимог апеляційної скарги, у відповідності до ст. 308 КАС України.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем приєднано до матеріалів справи: копію договору про надання правничої допомоги 12/09 від 12 вересня 2019 року (а.с. 33-37), копії звітів про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом, № 17/09 від 17 вересня 2019 року (а.с. 17) та № 24/10 від 24 жовтня 2019 року (а.с. 65), копії квитанцій про оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) до вищевказаних звітів (а.с. 38, 66).

Відмовляючи в стягненні витрат на правничу допомогу суд першої інстанції зазначив, що вивчивши наявні в матеріалах справи документи, враховувавши категорію та складність справи в системному зв`язку з кількістю, якістю складених представником позивача процесуальних документів, підготовлених та поданих доказів, суд не вважає співмірним та обґрунтованим розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

Так, суд першої інстанції зазначив, що поданий 18.09.2019 р. первинний позов залишався судом без руху із роз`ясненням ініціатору звернення переліку недоліків та порядку їх усунення.

При цьому суд зважав на те, що справа № 440/3516/19 належить до справ назначеної складності (відповідає ознакам зразкової справи № 620/4218/18), щодо якої станом на дату звернення позивача до суду сформовано сталу судову практику, а тому час витрачений адвокатом на надання юридичних консультацій клієнту з приводу звернення до суду з позовом, рекомендацій щодо збору доказів, їх вивчення та аналіз, підбір та аналіз нормативної бази та судової практики, формування правової позиції не відповідає заявленому у звіті та не може бути стягнута з урахуванням відсутності жодних доказів на підтвердження фактичного надання вищезазначених послуг клієнту.

Крім того, суд першої інстанції зауважив, що з 16.09.2019 р. адвокатами Малофєєвим А.І. та Маліченком Д.В. подано до Полтавського окружного адміністративного суду 7 ідентичних за формою і змістом позовних заяв (справи № 440/3489/19, № 440/3498/19, № 440/3536/19, № 440/3617/19, № 440/3711/19, № 440/3811/19), а тому відсутні підстави вважати достовірними відомості звіту про те, що представником позивача витрачено 3 години для написання позовної заяви у справі № 440/3516/19.

Також суд першої інстанції зазначив, що приєднані до клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу копії квитанцій не є належним доказом фактичного здійснення позивачем оплати послуг адвоката. Належних доказів здійснення Сотніковим О.А. оплати послуг, наданих адвокатом Малофєєвим А.І. (квитанції банку, платіжні доручення, квитанції до прибуткового касового ордера, тощо), матеріали справи не містять. Так само, суду не надано акта прийому-передачі виконаних робіт/наданих послуг.

З приводу наведених вище висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Відповідно ч. 3, 4 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частинами 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Колегія суддів зазначає, що в межах цієї справи позовні вимоги були задоволені.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 6 ст. 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 135 КАС України).

З аналізу положень ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано до матеріалів справи копії: договору про надання правничої допомоги № 10/09 від 10.09.2019 р.; ордеру на представлення інтересів; звіту № 13/09 від 13.09.2019 р. про виконані адвокатом роботи (надані послуги), в якому міститься детальний опис робіт (наданих послуг), кількість витраченого часу адвокатом та вартість цих робіт (наданих послуг); квитанції про оплату виконаних адвокатом роті (наданих послуг на суму 3500,00 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, що клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу чи заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат відповідачем не надавалося та обґрунтувань з цього питання не міститься також в наданому відзиві на позовну заяву.

Враховуючи те, що відповідачем не було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу чи заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат, колегія суддів зазначає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави визначати неспівмірність понесених витрат за власною ініціативою, оскільки у цьому випадку суд повинен керуватися не приписами ст. 134 КАС України, а положеннями ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові від 22.05.2018 у справі № 826/8107/16 Верховний Суд прийшов до висновків про те, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Дослідивши заяву позивача та надані документи, колегія суддів дійшла висновку, що витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн., які пов`язані із підготовкою позовної заяви є обґрунтованими та підтвердженими документально. Клопотання про зменшення розміру цих витрат чи заперечення з приводу їх неспівмірності відповідачем не заявлялося.

Посилання суду першої інстанції на те, що заявником не надано належних доказів здійснення оплати послуг, наданих адвокатом Малофєєвим А.І . (квитанції банку, платіжні доручення, квитанції до прибуткового касового ордера, тощо) є безпідставними, оскільки за умовами договору № 10/09 оплата послуг адвоката могла проводитися як у безготівковій формі, так і шляхом готівкового розрахунку і згідно квитанції на оплату виконаних послуг, готівкові кошти у сумі 3500,00 грн. були отримані адвокатом Малофєєвим А.І. від ОСОБА_1 . Питання дотримання адвокатом законодавства з приводу оподаткування не є предметом розгляду у цій справі.

Також колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на незначну складність цієї справи та на те, що адвокатами Малофєєвим А.І. та Маліченком Д.В. подано до Полтавського окружного адміністративного суду 7 ідентичних за формою і змістом позовних заяв (справи № 440/3489/19, № 440/3498/19, № 440/3536/19, № 440/3617/19, № 440/3711/19, № 440/3811/19), оскільки вказана обставина не є свідченням того, що адвокатом не надавався певний обсяг послуг клієнту саме у справі № 440/3516/19 та клієнтом (позивачем у справі) були понесені витрати на оплату цих послуг.

В свою чергу, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення 1400 грн., які вказані як "проведення юридичної консультації Клієнту стосовно і звернення до суду з адміністративним позовом до Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію. Рекомендації щодо збору доказів необхідних для обґрунтування позову у даній категорії справи (30 хв.); вивчення та аналіз наданих доказів (30 хв.); підбір нормативної бази. Аналіз судової практики у даній категорії справ шляхом пошуку та перегляду судових рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Формування правової позиції у позовній заяві відповідно до установленої судової практики. Вивчення зразкової справи № 620/4218/18 (1 год.)", оскільки факт складання позову вже включає в себе необхідність опрацювання законодавчої бази та доказів, формування правової позиції та підготовку відповідних документів.

Тобто, вказані послуги фактично були надані двічі та вже сплачувались позивачем, а тому є необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково у загальному розмірі 2100,00 грн. Вказані витрати підлягають розподілу, шляхом стягнення сплачених сум за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає зміні шляхом доповнення резолютивної частини рішення суду абзацом наступного змісту: "Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку (вул. Петра Юрченка, 2, м. Полтава, Полтавська область, 36007, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2100,00 грн.".

З приводу заявлених представником позивача у відзиві на апеляційну скаргу вимог про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного провадження у справі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, позивачем надано копії: звіту № 21/11 про виконані адвокатом роботи (надані послуги), в якому міститься детальний опис робіт (наданих послуг), кількість витраченого часу адвокатом та вартість цих робіт (наданих послуг); квитанції про оплату виконаних адвокатом роті (наданих послуг на суму 4164,00 грн.; ордеру про надання професійної правничої (правової) допомоги адвокатом.

В наданому до суду відзиві на апеляційну скаргу відповідач послався на непідтвердженість понесених позивачем витрат на правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи.

Зі змісту звіту № 21/11 вбачається, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції адвокатом надані наступні послуги: 1) вивчення та аналіз рішення суду першої інстанції, проведення юридичної консультації стосовно подання відзиву на апеляційну скаргу (вартість - 688,00 грн.); 2) вивчення та підбір нормативної бази, щодо обґрунтування доводів апеляційної скарги (вартість - 828,00 грн.); написання апеляційної скарги, виготовлення її копій (вартість - 2648,00 грн.).

Колегія суддів зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в частині проведення юридичної консультації стосовно подання на апеляційної скарги та вивчення, аналізу рішення суду першої інстанції, підбору нормативної бази, не підлягають відшкодуванню, оскільки наслідком вчинення адвокатом таких дій, в межах цих правовідносин, і є складання апеляційної скарги на рішення суду, тобто написання апеляційної скарги вже включає в себе попереднє проведення таких дій адвокатом.

Що стосується наявності підстав для відшкодування витрат на правову допомогу в частині написання апеляційної скарги у розмірі 2648,00 грн., колегія суддів враховує те, що згідно звіту № 21/11 адвокатом на написання апеляційної скарги та виготовлення її копій, у відповідності до кількості осіб, що беруть участь у розгляді справи, витрачено 3 год. 47 хв. часу. В той же час, колегія суддів вважає заявлений розмір витрат на правову допомогу в цій частині не співмірним із витраченим адвокатом часом, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції (при поданні позовної заяви) позивачем заявлялося клопотання про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що нормативне обґрунтування з приводу обґрунтованості заявленої вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу у суді першої інстанції, за своєю суттю та змістом майже повністю співпадає із тим нормативним обґрунтування, яке наводиться в апеляційній скарзі, а тому колегія суддів вважає, що витрачений адвокатом час не є співмірним з обсягом виконих ним робіт (наданих послуг).

У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зменшення заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, які понесені позивачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, в частині, що стосується написання апеляційної скарги та вважає, що на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн., які, на думку суду, є достатніми та співмірними із часом витраченим адвокатом та обсягом наданих ним послуг в цій частині.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року по справі № 440/3516/19 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року по справі № 440/3516/19 - змінити шляхом доповнення резолютивної частини абзацом наступного змісту: "Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку (вул. Петра Юрченка, 2, м. Полтава, Полтавська область, 36007, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2100,00 (дві тисячі сто гривень) 00 коп.".

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року по справі № 440/3516/19 - залишити без змін.

Заяву представника Сотнікова Олега Анатолійовича - адвоката Малофєєва Артема Івановича з питань відшкодування судових витрат під час апеляційного розгляду справи - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку (вул. Петра Юрченка, 2, м. Полтава, Полтавська область, 36007, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката під час апеляційного розгляду справи у розмірі 1000,00 грн. (одну тисячу гривень) 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 10.03.2020 року