Справа № 520/10110/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Кухар М.Д.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2020 р. Справа № 520/10110/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019, по справі № 520/10110/19

за позовом ОСОБА_1

до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у не виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.12.2018 та не виплаті компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.12.2018; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.12.2018 та компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.12.2018.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у не виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.12.2018 та не виплаті компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.12.2018.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.12.2018 та компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.12.2018.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначив, що у спірний період у Східного регіонального управління Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_1 ) був відсутній достатній об`єм бюджетного асигнування, який дозволив би нарахувати крім основних складових грошового забезпечення індексацію відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Стосовно клопотання відповідача про розгляд справи за участі представника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України колегія суддів зазначає, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Враховуючи, що в силу п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України дана справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи, зважаючи на відсутність необхідності їх виклику для надання пояснень з огляду на обставини справи, підстав для апеляційного розгляду справи у судовому засіданні суд не вбачає.

Крім того, колегія суддів зауважує, що із матеріалів апеляційної скарги та клопотання апелянта не встановлено обставин, які б потребували розгляду справи у відкритому судовому засіданні із викликом сторін, з огляду на що у задоволенні клопотання про розгляд у відкритому судовому засіданні за участі представників позивача слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідив докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, позивач по 27.06.2019 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 27.06.2019 № 359-ОС позивача звільнено з військової служби за підпунктом а) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту.

Наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 31.08.2019 №501-ос позивача знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 з 01.09.2019.

02.09.2019 позивач звернувся до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України із запитом щодо здійснення виплати індексації за період 2015-2019.

Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України листом від 05.09.2019 № 11/С-18/ПІ-4676 повідомило позивача, що відповідно до ст. 5 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населенні" та п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхуванні на відповідний рік. В кошторисі Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на липень-грудень 2015, 2016, 2017, січень-лютий 2018 не передбачені видатки на виплату індексації грошових доходів військовослужбовців.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у спірний період позивач набув право на виплату індексації грошового забезпечення та компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення, при цьому відсутність відповідних кошторисних призначень не є підставою для невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Колегія суддів частково погоджується із такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст. 2 зазначеного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частиною 6 ст. 5 зазначеного Закону передбачено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Отже, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

В силу ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, доводи апеляційної скарги зводяться до обґрунтування правомірності не проведення індексації грошового забезпечення позивача з огляду на відсутність у спірний період у Східного регіонального управління Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_1 ) достатнього об`єму бюджетного асигнування, який дозволив би нарахувати крім основних складових грошового забезпечення індексацію відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Наведені доводи колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

З огляду на вказане, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення.

Таким чином, твердження відповідача, що проведення індексації грошових доходів здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів є необґрунтованими, оскільки частина шоста статті 5 Закону № 1282-XII не обмежує проведення передбачених чинним законодавством України виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.

У той же час, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення відповідача щодо виділення коштів для виплат індексації грошового забезпечення за спірний період, що свідчить саме про протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період.

За таких обставин, доводи відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань, як причини невиконання своїх зобов`язань, не можуть бути підставою для невиконання вимог закону.

Інших доводів в обґрунтування правомірності не проведення індексації грошового забезпечення позивача апеляційна скарга Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України не містить.

У ході судового розгляду не встановлено та відповідачем не надано доказів нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України листом від 05.09.2019 № 11/С-18/ПІ-4676 повідомило позивача, що за період з 01.03.2018 по 01.09.2019 індексація грошового забезпечення була нарахована та виплачена.

Втім відповідних доказів на підтвердження виплати індексації у 2018 відповідачем не надано, та у апеляційній скарзі відповідачем зазначено, що виплата індексації особовому складу регіонального управління у 2015-2018 не проводилась.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.12.2018 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений вище висновок суду.

За наслідками судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності дій у спірних правовідносинах.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в цій частині прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

Стосовно позовних вимог щодо нарахування та виплати компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.12.2018, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно зі ст. 4 зазначеного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Абзацом 8 п. 4 Порядку № 1078 передбачено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині судом першої інстанції не враховано, що на відповідні суми індексації позивачу на даний час не виплачені, при цьому відсутні підстави вважати, що право позивача на отримання компенсації при виплаті індексації буде порушене відповідачем.

З огляду на викладене, позовні вимоги стосовно нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення, є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 19.06.2019 року по справі № 825/1987/17 (№ К/9901/50622/18), 19.07.2019 року по справі № 240/4911/18 (№ К/9901/12055/19).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про часткове скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не виплаті компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.12.2018, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.12.2018, із прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовні в цій частині.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 по справі № 520/10110/19 скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у не виплаті компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.12.2018, зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.12.2018.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 по справі № 520/10110/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов