Справа № 400/917/20
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 р. № 400/917/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Фульги А.П. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, вул. Окіпної Раїси, 4-а, оф. 71-А,Київ2,Лівобережна Частина Києва, м.Київ, 02002

треті особи:Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС", Львівська площа, 8, м.Київ 53, 04053

про:визнання протиправною та скасування постанови від 12.02.2020 р. ВП № 61249470,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (надалі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс "(надалі - ТОВ "Фінфорс"), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 61249470 від 12.02.2020 року.

- стянути з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дороршкевич Віри Леонідівни судові витрати у розмірі 840,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач порушив ст. 24 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження", оскільки прийняв до виконання виконавчий документ за відсутності доказів того, що в межах території виконавчого округу міста Києва наявне майно, що належить позивачу та не врахував, що місцем реєстрації та проживання позивача є м. Миколаїв.

Відповідач подав відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки адреса місця проживання позивача вказана : АДРЕСА_2 .

Вказані відомості були зазначені стягувачем у заяві про примусове виконання, а Закон України "Про виконавче провадження" не передбачає обов`язку виконавця перевіряти будь-яку інформацію стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, у відповідача не було підстав для повернення виконавчого документа.

Судом відкрито провадження у справі з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст. 287 КАС України .

В судове засідання сторони не з`явились, від позивача 05.03.2020 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Керуючись ч. 9 ст. 205 КАС України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

07.02.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 1187 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 10 562,00 грн. на користь ТОВ "Фінфорс".

11.02.2020 року ТОВ "Фінфорс" звернулось до відповідача з заявою про примусове виконання рішення, в якій вказано місце проживання боржника - АДРЕСА_2. Постановою від 12.02.2020 року відповідачем відкрито виконавче провадження № 61249470 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 07.02.2020 року № 1187 (а. с. 13) про стягнення з боржника заборгованості у розмірі 10,562 грн, а також стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 1056,20 грн.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

У свою чергу, згідно ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", місцем виконання рішення є місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна.

Отже, виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом України "Про виконавче провадження" випадках, приватні виконавці. Останні здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: 1) за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи, або 2) за місцезнаходженням майна боржника.

Однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення. У такій заяві стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Судом встановлено, що виконавчим округом відповідача є м.Київ.

Таким чином, відповідач має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах м.Києва. Це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві або ж майно боржника знаходиться у м. Києві.

Позивач починаючи з 11.04.2011 року по теперішній час зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта. Про реєстрацію чи проживання за адресою АДРЕСА_2 , яка зазначена в оскаржуваній постанові в якості адреси боржника точних відомостей відповідачем чи стягувачем не зазначено. Матеріали справи не містять письмових доказів проживання позивача за вказаною адресою.

Також судом встановлено, що згідно договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 2018-07-27 №329052-А адреса ОСОБА_1 вказана за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_3 , жодних інших адрес в тому числі АДРЕСА_2 не зазначено.

Крім того, будь- якого майна (рухомого та / або нерухомого), що належить позивачу у м.Києві немає, що підтверджується інформаційною довідкою №201528401 від 24.02.2020 р

Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Доводи відповідача щодо того що місце проживання вказано у виконавчому документі судом не приймаються до уваги виходячи з положень п.10 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Вказана норма свідчить, що при відкритті виконавчого провадження на виконавця покладено обов`язок перевірити чи такий виконавчий документ пред`явлено до виконання за належним місцем виконання.

Натомість такі обставини не були перевірені та враховані приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. під час винесення спірної постанови, що зумовлює висновок про прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Однак, відповідач, всупереч вищезазначеній нормі, при відкритті виконавчого провадження не пересвідчилася з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі та місцепроживання позивача.

Відповідно до п.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виконавче провадження № 60739858 відповідачем відкрито протиправно, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з боржника заборгованості та основної винагороди, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Однією з вимог заявлених позивачем в адміністративному позові, є вимога : «Стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

Відшкодування витрат на правничу допомогу регулюються ст.134 КАС України.

Відповідно до положень ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 134 КАС України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст. 134 КАС України).

На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано договір про надання правової допомоги від 20.02.2020 року, акт здачі -прийняття наданих послуг №1, детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) від 27.02.2020 року, квитанція №25621392 від 27.02.2020 року.

Винагорода за вказані послуги було визначена в розмірі 7000,00 грн.

З огляду на викладене, враховуючи складність справи та надані адвокатом послуги, час, витраченим адвокатом на надання таких послуг, обсяги наданих адвокатом послуг, ціну позову та значення справи для сторони, суд зазначає наступне.

Щодо складності справи, суд звертає увагу на те, що в проваджені Миколаївського окружного адміністративного суду знаходиться значна кількість аналогічних справ, суть спору у цих справах є ідентичною (скасування постанов про відкриття виконавчого провадження), а позовні заяви відрізняються лише реквізитами позивача, та реквізитами виконавчих проваджень. В Ухвалі суду про відкриття провадження зазначено, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження з особливостями розгляду окремих категорій термінових справ, тому дана категорія справ відноситься до справ незначної складності.

Щодо витраченого часу адвокатом на представництво інтересів позивача у судових засіданнях, суд зазначає, що рішення по справі прийнято в порядку письмового провадження, та представником позивача було подано до суду заяву про розгляд справи на підставі ч.3 ст.194 КАС України, за відсутності представника в порядку письмового провадження. Отже, суд не може погодитись з вимогою про відшкодування витрат пов`язаних з участю в судовому засіданні представника.

Крім того, розмір оплати за складання позовної заяви в розмірі від 7000,00 грн. є завищеним.

Відтак, суд зазначає, що в даному випадку співмірним, відповідно ч. 5 ст. 134 КАС України, буде наступний розмір витрат: з підготовки позовної заяви - 1000,00 грн.

Суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. не відповідають принципу співмірності, оскільки справа є незначної складності, представником позивача не обґрунтовано витраченого часу на надання обсягу послуг, вказаного в детальному описі виконаних робіт від 27.02.2020 року, сума витрат на правничу допомогу не є пропорційною ціні позову.

Таким чином, враховуючи обсяг складених адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів, час, витрачений адвокатом на надання таких послуг, а також представництво інтересів у судових засіданнях, заявлені суми винагороди є неспівмірними, через що суд дійшов висновку про те, що заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню на суму 1000,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову .

Судовим витратами у справі є судовий збір, який позивач сплатив в розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією №031589 від 24.02.2020 року в розмірі 840,80 грн. доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подали.

З урахуванням задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з відповідача в повному розмірі.

Керуючись ст. 2, 19, 77 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни ( вул. Окіпної Раїси , 4 А, офіс 71 А, м . Київ, 02002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" (вул. Львівська площа, буд.8, м. Київ, 04053, ), задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 12.02.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61249470.

3. Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни ( вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 71-А, м. Київ, 02002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн (одна тисяча гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. П. Фульга