Справа № 295/11950/18
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/11950/18

Головуючий у 1-й інстанції: Слюсарчук Н.Ф.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

10 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Шидловського В.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Григоришина О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30.09.2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

В силу положень ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за даної явки учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.08.2018 року інспектором УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №043492, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , 28.08.2018 року в м. Житомир на перехресті вул. Параджанова - Корольова, обладнаним засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки та здійснив рух на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.п. 23 в, 8.7.3 Е Правил дорожнього руху.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 інспектор патрульної поліції, діяв в межах наданих повноважень, правомірно встановив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та до задоволення не підлягають

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п. 2.3.6 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 8.7.3 е ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме ч. 1 ст. 222 визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В даному випадку відповідач вважає що позивач порушив вимоги п.п. 8.7.3 е ПДР України та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Крім того, відповідач вказує на безпосереднє фіксування моменту порушення позивачем правил дорожнього руху.

Даючи правову оцінку доводам апелянта щодо неправомірності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів враховує наступне.

Відповідачем до матеріалів справи було долучено відеозапис з місця події, який був досліджений судом. Із дослідженої в судовому засіданні відеозапису обставин події не можливо встановити чи здійснив позивач рух транспортного засобу на заборонений сигнал світлофору, оскільки позивач був зупинений вже після здійснення проїзду перехрестя вул. Параджанова - Корольова, а вищевказаний відеозапис не містить доказів здійснення руху позивачем на заборонений червоний колір.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивача було притягнуто до відповідальності, оскільки останній не був пристебнутий ременем безпеки та здійснив рух на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.п. 23 в, 8.7.3 е Правил дорожнього руху.

При цьому, згідно вищевказаної постанови, позивача притягнуто до відповідальності за порушення п. 8.7.3 е ПДР України, тобто шляхом поглинення менш значного порушення більш значним.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що із наявних в матеріалах справи доказів та за наведених позивачем у своїй позовній заяві обставин і наданих у судовому засіданні пояснень не встановлено факту проїзду на заборонений червоний сигнал сфітлофору.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини та докази, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, за яке його притягнуто до відповідальності, тобто при винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною першою ст. 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, виходячи із повноважень, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 293 КУпАП, з урахуванням висновку про розгляд відповідачем справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача без дотримання процедури, встановленої КУпАП, виконання яких може вплинути на рішення по справі, колегія суддів приходить до висновку, що після вирішення питання про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності адміністративна справа підлягає новому розгляду.

Відповідно до частини третьої ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

За встановлених обставин справи саме таким чином і мав діяти суд першої інстанції.

Враховуючи, що підставою скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, колегія суддів дійшла висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції.

Згідно п. 4 ч. 1, ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Постанову серії ВР №043492 від 28.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Шидловський В.Б.