Справа № 560/3932/19
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3932/19
РІШЕННЯ

іменем України

12 березня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 01 листопада 2019 року №2064 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, зобов`язання повторно розглянути питання про надання дозволу на імміграцію в Україну.

Покликається на те, що звернувся до органу міграційної служби з метою отримання дозволу на імміграцію на підставі п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію», оскільки є чоловіком іншого іммігранта, яка має офіційний статус та на законних підставах проживає на території України, маючи посвідку на постійне проживання в Україні. Після розгляду відповідачем звернення, позивачеві надане оскаржене рішення від 01 листопада 2019 року, яким було відмовлено у наданні дозволу на імміграцію на підставі п.6 ч.1 ст.10 Закону України "Про імміграцію", з чим позивач не погоджується.

Позивач вважає рішення необґрунтованим, оскільки жодна з передбачених законом підстав для відмови в наданні дозволу, на його думку, не існувала. Покликання на лист управління Служби Безпеки України вважає необґрунтованим, оскільки з останнього не вбачаються дійсні підстави обмеження права позивача на реалізацію статусу іммігранта. Крім того вважає, що відповідачем не було дотримано процедуру прийняття рішення, оскільки для надання пояснень ані позивач ані його представник не запрошувались, документи відповідно до Порядку №1983 не витребовувались, а у спірному рішенні не вказана конкретна підстава для відмови. Також зазначає, що стосовно нього відсутні будь-які дані щодо вчинення або можливості вчинення протиправних дій на шкоду державній безпеці, відтак рішення підлягає скасуванню.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав відзив, у якому позов не визнає. Зазначає, що з метою перевірки заяви позивача управління зверталось до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби, які проводять перевірки даних про осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. 22.10.2019 року управлінню ДМС надійшла відповідь управління СБУ в Хмельницькій області №72/2/202/5792 про те, що останнє не погоджує надання громадянину Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну, оскільки його діяльність суперечить забезпеченню національних інтересів України. Вважає, що відповідачем правомірно взято до уваги цю інформацію та прийняте законне рішення про відмову у наданні дозволу на підставі п.6 ч.1 ст.10 Закону України "Про імміграцію" (інші підстави).

Стороною позивача подано відповідь на відзив, де зазначається, що відповідач не витребовував будь-які документи (пояснення) стосовно отримання дозволу на імміграцію, не вживав необхідних заходів для перевірки інформації, яка містилась у вищевказаному листі Управління СБУ в Хмельницькій області. Вважає, що отримана від СБУ інформація не містить будь-яких конкретних даних щодо вчинення або можливості вчинення позивачем протиправних дій на шкоду державній безпеці або стосовно порушення ним чинного законодавства. Зміст спірного рішення є неконкретизованим, а причина відмови фактично не зазначається. Покликається на те, що позивач не порушував законодавство України, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, що вбачається з усіх наданих до справи доказів, а тому необґрунтоване обмеження його у праві набути статус іммігранта для подальшого проживання з членом своєї сім`ї, є протиправним.

Судом витребувано додаткові докази у управління Служби Безпеки України, яке без пояснення причин зазначені документи ( інформацію) не надало.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , громадянин Ісламської Республіки Афганістан, зареєстрований за адресою у Україні, 24 травня 2019 року звернувся до управління ДМС України в Хмельницькій області з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.6 ч.2 ст.4 Закону України "Про імміграцію" як особі, яка має підстави для отримання дозволу на імміграцію, оскільки перебуває у шлюбі з іншим іммігрантом, що має посвідку на постійне місце проживання в Україні. Зазначені обставини доводяться наявними у справі копіями документів, які також є у розпорядженні відповідача.

Управлінням ДМС були складені та направлені необхідні запити уповноваженим органам та структурам з метою перевірки інформації стосовно наявності чи відсутності підстав для отримання заявником дозволу на імміграцію.

22.10.2019 року відповідачу надійшла відповідь управління СБУ в Хмельницькій області за №72/2/202/5792 ( вихідний від 17.10.2019 року) про те, що за результатами проведених заходів управління не погоджує надання громадянину Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну, оскільки діяльність останнього суперечить забезпеченню національних інтересів України.

01 листопада 2019 року на підставі цієї рекомендації структурним підрозділом відповідача був складений висновок щодо заяви позивача та прийняте оскаржене рішення №2064 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.6 ч.1 ст.10 Закону України "Про імміграцію" ( інші причини)

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Конституція України встановлює, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України (ст. 26). Така ж норма передбачена ч. 1 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Згідно з п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію» квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти. Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто.

Згідно з п.17 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень №1983, орган міграційної служби у місячний термін перевіряє правильність оформлення документів, що надійшли від зазначених у пунктах 13 і 15 цього Порядку органів, вивчає відповідність наведених підстав, визначених статтею 4 Закону України "Про імміграцію", з`ясовує питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію відповідно до статті 10 Закону України "Про імміграцію" у разі потреби.

З цього вбачається, що прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію належить до компетенції ДМС, яка на підставі заяви іммігранта, аналізу отриманих від нього документів та інформації інших уповноважених структур, приймає рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

Одночасно, підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію, перелік яких є вичерпним, чітко визначені статтею 10 Закону України "Про імміграцію", відповідно до якої дозвіл на імміграцію не надається:

1. особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку;

2. особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено;

3. особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я;

4. особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи;

5. особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України;

6. в інших випадках, передбачених законами України.

Як вбачається зі змісту цього переліку, підстави для відмови пов`язані в першу чергу саме з винними діями іммігранта.

Судом встановлено, що відповідач прийняв рішення на підставі п.6 ч.1 ст. 10 Закону України "Про імміграцію", тобто виходячи з "інших випадків, передбачених законами України".

Одночасно у самому рішенні не зазначається який "інший випадок, передбачений законами України" став підставою для висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви позивача, як і відсутнє посилання на будь-яку норму іншого закону, яка передбачає "інший випадок" та суть порушення, яке стало причиною відмови.

Судом встановлено, що зі змісту спірного рішення не вбачається неподання заявником будь-якого з документів, які є необхідними для вирішення питання, або їх невідповідність будь-яким вимогам, встановленим законом. Факт укладення шлюбу позивача з іммігранткою ОСОБА_2 , яка на законних підставах постійно проживає в Україні, ніким також не оспорюється, відтак позивач має право порушувати питання про набуття статусу іммігранта перед уповноваженим державним органом.

Як вбачається з наданих відповідачеві даних, інформацією, яка перешкоджає видачі позивачеві дозволу на імміграцію, МВС, органи Національної поліції, посольство Ісламської Республіки Афганістан в Україні, офіс Генерального прокурара та Держприкордонслужба не володіють. У справі відсутні докази наявності щодо позивача порушених досудових розслідувань або кримінальних справ, відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності тощо.

Водночас, у листі управління СБУ, на який посилається відповідач, міститься вказівка про діяльність позивача, яка суперечить забезпеченню національних інтересів України, однак інформація неконкретизована, відсутні відомості про вчинення або можливість вчинення позивачем протиправних дій на шкоду державній безпеці або інші порушення чинного законодавства України.

На вимогу суду документи, які б містили обґрунтування підстав відмови, надані не були, відтак на даний час відсутні будь- які докази вчинення позивачем діянь, які підпадають під зміст статті 10 Закону України "Про імміграцію", у тому числі стосовно наявності "інших випадків, передбачених законами України".

Суд бере до уваги покликання позивача на невчинення відповідачем будь-яких дій, які б сприяли з`ясуванню наявності законних перешкод для вирішення питання позивача, зокрема в частині проведення з ним особистої бесіди (п. 11 Порядку № 1983) Дана можливість хоч і не є імперативним обов`язком суб`єкта владних повноважень, однак дає можливість зняти сумніви стосовно обставин, які беруться до уваги під час прийняття рішення, у разі їх наявності.

Оскільки з наданої управлінням СБУ довідки не вбачалось конкретних обставин порушення іммігрантом вимог будь-якого закону, а відповідач не довів правомірності рішення в частині його обґрунтованості, пропорційності та добросовісності, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити.

Визнати необґрунтованим, протиправним та скасувати рішення управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 01 листопада 2019 року №2064 про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну.

Зобов`язати управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області повторно розглянути та вирішити заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 1536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 березня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 (Терешківці,Чемерівецький р-н, Хмельницька обл.
Відповідач:Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (вул.Миколи Мазура, 4,Хмельницький,Хмельницька область,29007 37864148)

Головуючий суддя І.С. Козачок