Справа № 620/2931/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2931/19 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Пилипенко О. Є., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року (місце ухвалення: місто Чернігів, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту: 05 грудня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до УПСЗН Деснянської районної у місті Чернігові ради про визнання незаконним та скасування рішення про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; визнання протиправною відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язання призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за її заявою.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову управління соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язано управління соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її заявою.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивач мала статус внутрішньо переміщеної особи.

Відтак, застосовуючи норми загального законодавства щодо встановлення переліку підстав для відмови/припинення виплати допомоги при народженні дитини, на думку апелянта, судом першої інстанції помилково не було застосовано ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811), згідно якої всі види державної допомоги сім`ям з дітьми, крім допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним в частині 2 статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Також, зважаючи на особливий статус позивача, апелянт вважає необхідним для застосування до спірних правовідносин п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 р. № 637 (зі змінами та доповненнями, що були чинними на момент виникнення правовідносин, далі - Постанова № 637), яким установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, шо підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

Зазначені виплати припиняються з місяця, наступного за тим, у якому завершився строк дії цієї довідки. У разі продовження строку дії довідки зазначені виплати поновлюються з дати припинення їх виплати.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 27.01.2020 р. за вх. № 2762, у якому позивач повністю підтримує позицію суду першої інстанції та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі слів позивача, остання в зв`язку з початком бойових дій на території Донецької області буда вимушена переїхати до м. Чернігів разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В липні 2015 року вона звернулась до відповідача за поновленням виплати допомоги при народженні дитини за місцем тимчасового перебування.

Відповідно до поданої заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг позивачу було продовжено виплату допомоги при народженні дитини у розмірі 860 грн щомісячно по 30.06.2018 р. включно.

Відповідно до розпорядження № 03-19/550 допомогу при народженні дитини припинено з 01.02.2016 р. до з`ясування.

У адміністративному позові позивач зазначає, що з березня 2016 року по дату подання позову зі своєю родиною проживає за місцем реєстрації.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону № 2811 визначено органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги сім`ям з дітьми.

Так з вказаної норми вбачається, що всі види державної допомоги сім`ям з дітьми, крім допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

При цьому, пунктом 1 Постанови № 637 установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312). Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється в установах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому.

Зазначені виплати припиняються з місяця, наступного за тим, у якому завершився строк дії такої довідки, виданої після 9 вересня 2015 року. У разі продовження строку дії довідки зазначені виплати поновлюються з дати припинення їх виплати.

Як встановлено колегією суддів, датою закінчення дії довідки від 08.07.2015 р. № є 08.01.2016 р. (а. с. 35).

Зважаючи на те, що довідка позивачу була видана до 09.09.2015 р. колегією суддів також встановлено, що редакція пункту 1 Постанови № 637 станом на дату видачі довідки зазначала наступне: Установити, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296).

Зазначені виплати, що призначені або продовжені відповідним особам до набрання чинності цією постановою, здійснюються за фактичним місцем їх проживання (перебування) у разі видачі їм до 1 лютого 2015 р. такої довідки.

Наступна редакція пункту 1 Постанови № 637 (станом на 09.09.2015 р.) установлювала, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296). Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється в установах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому.

Зазначені виплати припиняються з місяця, наступного за тим, у якому завершився строк дії цієї довідки. У разі продовження строку дії довідки зазначені виплати поновлюються з дати припинення їх виплати.

Аналізуючи вказані норми та доводи апелянта, колегія суддів звертає увагу на положення ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV, відповідно до якої реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відтак колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції щодо того, що факт закінчення дії довідки не може слугувати підставою для обмеження права дитини позивача на отримання допомоги.

Натомість, колегія суддів звертає увагу, що розпорядження про припинення виплати допомоги було прийняте 18.03.2016 р., тобто після отримання відповідачем листа Деснянського районного відділу в місті Чернігові управління ДМС України в Чернігівській області від 15.03.2016 р. № 74.34-1647, яким засвідчено факт непроживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 33 - 34).

Крім того, у адміністративному позові на першій сторінці позивачем зазначено, що з березня 2016 року по дату подання позову позивач проживає у м. Горлівка Донецької області, що у відповідності до розпорядження КМ України від 7 листопада 2014 р. № 1085 (з відповідними змінами), належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

При цьому, у відповідності до п. 2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМ України від 27 грудня 2001 р. № 1751, призначення і виплата державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання заявника.

Згідно п. 54 вказаного Порядку у разі зміни місця проживання одержувача державної допомоги сім`ям з дітьми виплата її продовжується органом соціального захисту населення за новим місцем проживання або відбування покарання з місяця звернення.

З огляду на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано вимоги вказаного Порядку та ст. 5 Закону № 2811, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що виплата допомоги здійснюється органом її призначення незалежно від зміни місця проживання позивача у зв`язку з відсутністю такої підстави для її припинення.

Натомість, у суду апеляційної інстанції відсутні будь - які підстави вважати, що станом на 18.03.2016 р. (дати розпорядження) позивач продовжувала проживати на території Деснянського району міста Чернігова, що обслуговується відповідачем.

Крім цього, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про категоричність позиції відповідача в питанні відсутності у позивача права на продовження отримання допомоги за умови подання відповідних документів до органу, що територіально охоплює місце проживання позивача (як це було зроблено позивачем у 2015 році при зверненні до відповідача про поновлення виплати допомоги у зв`язку зі зміною місця проживання з тимчасово окупованої території на місто Чернігів).

Оцінці цієї обставини має передувати факт звернення особи до уповноваженого органу за новим місцем проживання (зокрема, до органу соціального захисту, що обслуговує територію міста Горлівка Донецької області з огляду на зазначення позивачем про проживання нею з березня 2016 року у цьому місті) із застосуванням норм права, які регламентують соціальний захист осіб, що проживають на тимчасово окупованій території.

Водночас, в межах даного спору встановлення вказаних обставин не стосується предмету доказування у даній справі.

Для правильного вирішення справи достатнім є встановлення обставини непроживання станом на 18.03.2016 р. позивача на території Деснянського району міста Чернігова, що підтверджується самим позивачем у адміністративному позові, та засвідчує, що відповідач діяв у відповідності до ст. 19 Конституції України.

Відтак доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та приймаються колегією суддів в якості належних в частині наявності підстав для скасування рішення суду першої інстаенції про задоволення позовних вимог. Натомість, вимоги апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не обґрунтовані жодними доводами, з огляду на що задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів повторно зауважує, що питання наявності у позивача права на поновлення допомоги при народженні дитини в межах даного спору не вирішується та оцінці не підлягає.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення частково не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування в частині задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст. ст. 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року в частині задоволення позовних вимог скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя О. Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складено 12.03.2020 р.)