Справа № 420/6625/19
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6625/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за ордером)

відповідачі:

Південне територіальне

квартирно-експлуатаційне управління Оксенчук С.С. (представник за довіреністю, Положенням)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління (65005, м. Одеса, вул. Армійська, 18; ), Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (65026, м. Одеса, вул. Єврейська, 13; ) про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати грошового забезпечення, зобов`язання вчинити дії, стягнення грошового забезпечення,

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 27 лютого 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, в якому позивач просить:

визнати протиправними бездіяльність Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси щодо невиплати ОСОБА_2 грошового забезпечення у розмірі 202570,07 грн.;

зобов`язати Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління () направити до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси відомості, які необхідні для нарахування та виплати ОСОБА_2 грошового забезпечення у розмірі 202570,07 грн.;

стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення у розмірі 202570,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у Південному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінні та згідно наказу Міністра оборони України № 33 від 22.01.2019р. звільнений з військової служби у запас, наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 44 від 07.03.2019р. виключений зі списків особового складу. Фінансове забезпечення військовослужбовців Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління здійснює Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси. На час звільнення позивача, останньому нараховано, однак не виплачено грошове забезпечення у розмірі 202570,07 грн., що підтверджується довідкою начальника КЕВ м.Одеси № 5083 від 01.11.2019р.

Від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси надійшов відзив на позовну заяву від 27.11.2019р. (вх. № 44690/19), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що позивачу фактично вірно здійснено нарахування та виплату грошового забезпечення за період з листопада 2016 року по вересень 2018 року у розмірі 202570,07 грн. Позивач звернувся до відповідача із заявою від 31.10.2019р. (вх. № 5116) про нарахування йому грошового забезпечення за період з листопада 2016 року по вересень 2018 року у разі знаходження його на штатній посаді порівняно з фактично виплаченим грошовим забезпеченням. На підставі вказаної заяви позивачу надано порівняльну довідку розрахунок його грошового забезпечення та грошового забезпечення військовослужбовця у разі знаходження на штатній посаді. Акцентовано увагу на тому, що позивач не обіймав штатну посаду, а знаходився у списках особового складу у Південному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінні, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

Від Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління надійшов відзив на позовну заяву від 06.12.2019 р. (вх. № 46180/19), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що з урахуванням приписів Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018р., серед підстав для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є штат військової частини; накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження. При цьому, військовослужбовцям, допущеним в установленому порядку до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою, грошове забезпечення виплачується з урахуванням посадового окладу, встановленого для цієї вакантної посади, строком не більше, ніж шість місяців. Безперервна виплата грошового забезпечення військовослужбовцям за час тимчасового виконання обов`язків за посади понад зазначені строки не допускається. Під час проходження служби позивач отримував грошове забезпечення відповідно до свого службового становища. Відповідачем акцентовано увагу на тому, що лише з 29.08.2018р. позивача було призначено на посаду заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, тому його вимоги щодо наявності підстав для виплати грошового забезпечення за період з листопада 2016 року по вересень 2018 року є безпідставними та гуртуються на припущеннях.

26.02.2020р. (вх.№8881/20) від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси надійшли пояснення та довідка про фактично нараховане грошове забезпечення за період з листопада 2016р. по вересень 2018р.

Ухвалою від 12.11.2019 р. відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); призначено судове засідання по справі на 10.12.2019 р. о 14 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 10.12.2019 р. за клопотанням представника призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачам п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено підготовче засідання по справі на 13.01.2020р. о 12 год.00 хв.

Ухвалою суду від 13.01.2020р., яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 24.01.2020р. 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 24.01.2020р., яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 06.02.2020р. 15 год. 30 хв.

06 лютого 2020р. Підготовче провадження у справі закрито, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20 лютого 2020р. 15 год. 15 хв.

Ухвалою суду від 20.02.2020р., яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 27.02.2020р. 14 год. 00 хв.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:
Наказом Міністра оборони України №152 від 12.08.2015р. позивача призначено на посаду заступника начальника управління відділу розквартирування військ і землекористування Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління, що підтверджується копією витягу з послужного списку особової справи №17690-К на полковника запасу ОСОБА_2 (а.с. 37-39).

Відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України віл 30.06.2016 р. (вих. № Д-322/1/13/дск) та проведеними організаційними заходами Південно-Східне територіальне квартирно-експлуатаційне управління перейменовано у Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління (а.с. 36).

Згідно з наказом Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України № 61 від 28.07.2005р. фінансове забезпечення Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління покладено на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси.

Наказом директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України № 181 від 29.08.2018р. позивача призначено на посаду заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, що підтверджується копією витягу з послужного списку особової справи № 17690-К на полковника запасу ОСОБА_2 (а.с. 37-39).

Наказом Міністра оборони України № 33 від 22.01.2019р. (по особовому складу) полковника ОСОБА_2 , заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління звільнено з військової служби у запас (п. 32 наказу) (а.с. 9).

Наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 44 від 07.03.2019р. (по стройовій частині) позивача виключено зі списків особового складу Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління (а.с. 10).

Як вбачається зі змісту вищевказаного наказу, позивачу при звільненні визначено виплатити: з 01 березня 2019 року по 07 березня 2019 року надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років та премію за березень 2019 року у розмірі 35 відсотків від посадового окладу ; надбавку за таємність у розмірі 10 відсотків до посадового окладу з 01 по 07 березня 2019 року; одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992р. у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби 29 календарних років служби.

31.10.2019р. (вх. № 5116) позивач звернувся до начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси із заявою, в якій просив надати йому довідку про нарахування йому грошового забезпечення за період з листопада 2016 року по вересень 2018 року у разі знаходження його на штатній посаді порівняно з фактично виплаченим грошовим забезпеченням.

За результатами розгляду вказаної заяви 01.11.2019р. (вих. № 5083) позивачу надано порівняльну довідку-розрахунок про нарахування грошового забезпечення за період з листопада 2016 року по вересень 2018 року у разі знаходження на штатній посаді, згідно якої загальний розмір нарахованого грошового забезпечення (разі знаходження позивача на штатній посаді) становив би 430053,77 грн., фактично сплачено позивачу 227483,70 грн., різниця становить 202570,07 грн. (а.с. 11).

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно ч.ч. 2-4 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008р. (чинною до 20.07.2018р.), передбачалось, що грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами та штатними розписами (далі - штати) у апараті Міністерства оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини).

Згідно з п. 1.2 Інструкції грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 1.10 Інструкції грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 4.3 Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, призначеним на посади, за якими посадові оклади встановлені від мінімуму до максимуму, конкретні розміри посадових окладів установлюються або змінюються (підвищуються або знижуються) у межах зазначених розмірів відповідно до наказу командира військової частини (командирам військових частин - наказів вищих командирів /начальників/) залежно від складності та обсягу роботи.

Окрім того, наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018р. затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Згідно п. 1 розділу ХХХІ Порядку № 260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, грошове забезпечення виплачується до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту.

Згідно п. 3 розділу І Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно п.1 розділу ХХVІ Порядку № 260 військовослужбовцям, які допущені в установленому порядку до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою, грошове забезпечення виплачується з урахуванням посадового окладу, встановленого для цієї вакантної посади, строком не більше ніж шість місяців.

Безперервна виплата грошового забезпечення військовослужбовцям за час тимчасового виконання обов`язків за посадами понад вищезазначені строки не допускається.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно з наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 1 від 08.11.2016р. позивача допущено до виконання обов`язків за вакантною посадою - начальника відділу розквартирування військ і землекористування-заступника начальника управління, встановлено оклад за посадою 1746 грн. на місяць (а.с. 40).

Відповідно до наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 21 від 01.12.2016р. позивача допущено до тимчасового виконання обов`язків начальника управління (а.с. 41).

Наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 23 від 03.12.2016р. позивача повернуто до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою - начальника відділу розквартирування військ і землекористування-заступника начальника управління (а.с. 42).

Відповідно до наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 24 від 05.12.2016р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 05.12.2016р. по 17.12.2016р. (а.с. 43).

Згідно наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 40 від 19.12.2016р. позивач знову приступив до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою - начальника відділу розквартирування військ і землекористування-заступника начальника управління (а.с. 44).

Згідно з наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №43 від 21.12.2016р. позивач вибув до Військово медичного клінічного центру Південного регіону для проходження військово-лікарської комісії та з 30.12.2016р. по 06.01.2017р. звільнений від виконання службових обов`язків на 7 днів (а.с. 46).

Згідно з наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №7 від 10.01.2017р. позивача допущено до виконання обов`язків за вакантною посадою заступника начальника управління-головного інженера (а.с. 48).

Згідно з наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 31 від 14.02.2017р. припинено тимчасове виконання обов`язків за вакантною посадою заступника начальника управління-головного інженера (а.с. 49).

Відповідно до наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №48 від 06.03.2017р. позивача звільнено від виконання службових обов`язків з 06.03 по 08.03.2017р. та згідно з наказом начальника управління № 51 від 09.03.2017р. направлено до Військово медичного клінічного центру Південного регіону на стаціонарне лікування (а.с. 50-51).

Згідно з наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №57 від 20.03.2017р. позивач прибув із стаціонарного лікування та звільнений від виконання службових обов`язків після хвороби, з 21.03 по 25.03.2017р., з 26.03.2017р. позивач прибув та приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 52-53).

Згідно наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №68 від 03.04.2017р. позивача допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою заступника начальника управління, з посадовим окладом 1746 грн (а.с. 54).

Відповідно до наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №96 від 19.05.2017р. позивач вибув до Військово медичного клінічного центру Південного регіону на стаціонарне лікування та наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №103 від 01.06.2017р. прибув та приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 55-56)

Згідно з наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №219 від 01.12.2017р. позивач звільнений від виконання службових обов`язків з 01.12 по 04.12.2017р. у зв`язку з хворобою (а.с. 57).

Відповідно до наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №226 від 13.12.2017р. позивач вибув у відпустку за сімейними обставинами на 10 календарних днів, з 13.12 по 27.12.2017 р. (а.с.58 ).

Згідно наказів начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 233 від 26.12.2017р., № 235 від 28.12.2017р. позивач звільнений від виконання службових обов`язків, з 23.12 по 27.12.2017р. та з 28.12 по 01.01.2018р. у зв`язку з хворобою (а.с. 59-60).

Згідно наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №7 від 11.01.2018р. позивач звільнений від виконання службових обов`язків, з 11.01 по 15.01.2018 р. у зв`язку з хворобою та з 16.01.2018р. направлений до Військово медичного клінічного центру Південного регіону на стаціонарне лікування у зв`язку з погіршенням стану здоров`я (а.с. 61-62) .

Згідно з наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №20 від 31.01.2018 р. позивач прибув з госпіталю після стаціонарного лікування (а.с. 63).

Згідно наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №24 від 07.02.2018р. позивач звільнений від виконання обов`язків з 07.02 по 11.02.2018р. у зв`язку з хворобою (а.с. 64-65).

Відповідно до наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №30 від 15.02.2018р. позивач вибув у щорічну відпустку на 13 діб з 15.02 по 27.02.2018р. (а.с. 66).

У зв`язку з хворобою під час зазначеної відпустки термін перебування у щорічній відпустці продовжено на період з 27.02 по 03.03.2018р. (а.с. 67).

Наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №41 від 05.03.2018р. позивача звільнено від виконання службових обов`язків з 05.03 по 09.03.2018р. у зв`язку з хворобою. Позивач 10.03.2018р. прибув після лікування (а.с. 68-69).

Згідно наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №56 від 02.04.2018р. позивач вибув у щорічну основну відпустку за 2017 р. терміном на 45 днів з 03.04 по 20.05.2018р. З 11.04.2018р. позивач вибув до Військово медичного клінічного центру Південного регіону на стаціонарне лікування (а.с. 70-71).

Згідно наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №67 від 20.04.2018р. посадовий оклад позивача з 01.03.2018р. складав 1480 грн. (а.с. 72).

Згідно наказів начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 72 від 27.04.2018р. позивач вибув у відпустку терміном на 5 діб, з 28.04 по 02.05.2018р.; 73 від 02.05.2018р. позивач вибув у відпустку терміном на 37 днів, з 03.05 по 10.06.2018р. З 11.06.2018р. строк основної щорічної відпустки позивача за 2017р. продовжено, з якої останній прибув згідно наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №94а від 15.06.2018р. (а.с. 73-76).

Наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління №113 від 17.07.2018р. позивача звільнено від виконання службових обов`язків з 17.07 по 21.07.2018р. у зв`язку з хворобою. Позивач прибув 23.07.2018р. після проходження лікування (а.с. 77).

Наказом директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України № 181 від 29.08.2018р. позивача призначено на посаду заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, що підтверджується копією витягу з послужного списку особової справи № 17690-К на полковника запасу ОСОБА_2 (а.с. 37-39).

Наказом Міністра оборони України № 33 від 22.01.2019р. (по особовому складу) полковника ОСОБА_2 , заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління звільнено з військової служби у запас (п. 32 наказу) (а.с. 9).

Суд акцентує увагу, що відповідно до п. 7.1 Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (крім зазначених у пунктах 7.10 і 7.11 цієї Інструкції), допущеним установленим порядком наказом командира (начальника) до тимчасового виконанім обов`язків за вакантною посадою строком до шести місяців або до тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою строком до чотирьох місяців у тій самій військовій частині, за час виконання обов`язків за цими посадами виплачуються оклади за посадами, що тимчасово виконуються (з урахуванням пункту 7.3 цієї Інструкції).

Згідно з п. 7.2 Інструкції строк тимчасового виконання обов`язків за посадою обчислюється з дня, з якого військовослужбовець став до виконання обов`язків за посадою, але не раніше дня видання командиром військової частини наказу про його допуск до тимчасового виконання обов`язків за посадою, і до дня звільнення з посади включно. До цього строку не зараховуються періоди перебування у відпустці, службовому відрядженні (якщо воно не пов`язане з виконанням обов`язків за посадою, що тимчасово виконується), на навчанні, лікуванні або у відпустці для лікування у зв`язку із хворобою.

Відповідно до п. 7.3 Інструкції посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за час тимчасового виконання обов`язків за посадами виплачуються з дотриманням таких умов: військовослужбовцю, допущеному до тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою, оклад за цією посадою виплачується, якщо військовослужбовець, який постійно займає посаду, а також його заступники-військовослужбовці і помічники-військовослужбовці незалежно від їх функціональних обов`язків тимчасово вибули з військової частини або в установленому порядку звільнені від службових обов`язків;

військовослужбовцям, які обіймають посади начальників штабів військових частин і підрозділів, заступникам і помічникам командирів і начальників усіх найменувань незалежно від їх функціональних обов`язків у разі тимчасового виконання обов`язків за невакантними посадами безпосередніх командирів і начальників виплачуються оклади за основними посадами. У разі тимчасового виконання зазначеними військовослужбовцями обов`язків за вакантними посадами безпосередніх командирів і начальників виплачуються оклади за посадами, що тимчасово виконуються, на загальних підставах;

у разі тимчасового виконання військовослужбовцем обов`язків за посадою, за якою встановлений оклад у розмірі від мінімуму до максимуму, оклад за цією посадою виплачується в розмірі, установленому наказом командира військової частини залежно від складності та обсягу роботи, але не нижче розміру раніше встановленого окладу за займаною штатною посадою.

При вирішенні даного спору суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 24.10.2018 р. у справі №822/894/17, в якій зазначено, що встановлене пунктом 7.1 Інструкції обмеження шестимісячним строком стосується допущення до тимчасового виконання обов`язків. Разом з тим, норми пункту 7.1 Інструкції передбачають, що виплата за час виконання обов`язків за (вищою) посадою має здійснюватися згідно з окладом посади, обов`язки за якою тимчасово виконуються.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у заяві від 31.10.2019р. (вх. № 5116), адресованій начальнику Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, позивач просив надати йому довідку про нарахування йому грошового забезпечення за період з листопада 2016 року по вересень 2018 року у разі знаходження його на штатній посаді порівняно з фактично виплаченим грошовим забезпеченням.

Відповідач за результатами розгляду вищевказаної заяви 01.11.2019р. (вих. № 5083) позивачу надав порівняльну довідку-розрахунок про нарахування грошового забезпечення за період з листопада 2016 року по вересень 2018 року у разі знаходження на штатній посаді полковника запасу ОСОБА_2 , призначеного наказом Міністра оборони України № 575 від 02.10.1014р. на посаду начальника відділу розквартирування військ і землекористування-заступника начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління, яка містить:

відомості щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за період з листопада 2016 року по вересень 2018 року, коли позивач тимчасово виконував обов`язки начальника відділу розквартирування військ і землекористування-заступника начальника управління;

розрахунок грошового забезпечення позивача у разі перебування позивача на вказаній посаді.

Виходячи з системного аналізу норм законодавства та встановлених обставин, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.10.2018 р. у справі №822/894/17, суд дійшов висновку, що оскільки у період з листопада 2016 року по вересень 2018 року позивач був допущений до тимчасового виконання обов`язків за вищенаведеними вакантними посадами, то відповідно мав отримувати грошове забезпечення відповідно до посади, обов`язки за якою він фактично виконував.

Враховуючи встановлені обставини, з огляду на те, що відповідачем нараховано позивачу грошове забезпечення за спірний період виходячи з того, що позивач не був призначений на посаду, а тимчасово виконував обов`язки за посадою, наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси щодо ненарахування, невиплати ОСОБА_2 грошового забезпечення за період з листопада 2016р. по вересень 2018р. за посадою заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління та зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за період з листопада 2016р. по вересень 2018р. за посадою заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вимога щодо зобов`язання Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління направити до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси відомості, які необхідні для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення задоволенню не підлягає, оскільки під час розгляду справи встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами направлення до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси зазначених відомостей.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки латника податків НОМЕР_1 ) до Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління (65005, м. Одеса, вул. Армійська, 18; ), Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (65026, м. Одеса, вул. Єврейська, 13; ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості з грошового забезпечення під час проходження публічної військової служби,- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (65026, м. Одеса, вул. Єврейська, 13; )щодо ненарахування, невиплати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки латника податків НОМЕР_1 ) грошового забезпечення за період з листопада 2016р. по вересень 2018р. за посадою заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси (65026, м. Одеса, вул. Єврейська, 13; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки латника податків НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за період з листопада 2016р. по вересень 2018р. за посадою заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.03.2020р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.