Справа № 504/4368/19
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/4368/19
УХВАЛА
10 березня 2020 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., вивчивши матеріали адміністративної справи №504/4368/19, за позовною заявою ОСОБА_1 до Старостинської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, Голови Старостинської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Устіч Анатолія Павловича, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, визнання договору не дійсним, стягнення упущеної вимоги та моральної шкоди, -
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 грудня 2019 року, справу №504/4368/19, за позовною заявою ОСОБА_1 до Старостинської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, Голови Старостинської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Устіч Анатолія Павловича, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про:
стягнення солідарно з Старостинської сільської ради Роздільнянського району Одеської області та Голови Старостинської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 4380,36 гривень, що дорівнює вартості користування земельною ділянкою площею 2.000 гектари на протязі одного року відповідно до умов Договору оренди землі, укладеного 01.10.2018 року між відповідачем Старостинською сільською радою та ОСОБА_2
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Вирішуючи питання щодо відкриття провадження по адміністративній справі за даним позовом, суд зазначає наступне.
Статтею 1 КАС України встановлено, що цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Положеннями ст. 20 КАС України визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів та наведено виключний перелік справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Проте, 01 жовтня 2018 року, між Сторостинською сільською радою в особі голови сільської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , укладено договір оренди землі (а.с.18-23).
Як зазначає ОСОБА_1 , без його згоди, земельну ділянку яка належить йому на праві приватної власності Сторостинською сільською радою було передано в оренду ОСОБА_2 .
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі виник спір про цивільне право і подальше оспарювання права оренди частини спірної земельної ділянки не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей вирішувати даний спір та установлювати (визнавати) належність права на земельну ділянку.
Суд наголошує, що спірні правовідносини у даній справі пов`язані з необхідністю захисту права на об`єкт нерухомого майна (земельну ділянку), тобто права цивільного, тому позов у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Згідно Постанови Верховного Суду України від 25.03.2008 року (адміністративна палата) судочинство, яке здійснюється з порушенням правил предметної та територіальної підсудності, не може вважатися правосуддям, скільки вирішення справи неповноважним складом суду належить до безумовних підстав перегляду судових рішень.
За приписами ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Вирішення даного спору належить до юрисдикції Комінтернівського районного суду Одеської області, а тому матеріали цієї адміністративної справи необхідно передати на розгляд цього суду.
Керуючись ст.ст. 19, 20, 25, 26, 29, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Копію ухвали надіслати сторонам по справі.
Роз`яснити сторонам, що передача вказаної адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.
Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Балан Я.В.