Справа № 640/6183/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6183/19 Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Пилипенко О. Є., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київського міського військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними та такими, що мають наслідком виникнення дискримінації за ознаками відповідно до ст. ст. 1, 5 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дії відповідачів, які спрямовані на обмеження розміру пенсії позивача в порівнянні з розміром обчислення пенсії військовослужбовцями відповідної йому категорії, звільненим з військової служби після 01 березня 2018 року дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704); визнання порушення матеріального права позивача на перерахунок і отримання перерахованого розміру пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб» та Постанови № 704, які відбулися солідарними діями з вини відповідачів; зобов`язання Київського міського військового комісаріату надати станом на 01 березня 2018 року до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві довідку про розмір грошового забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії капітана 1 рангу ОСОБА_1 , особова пенсійна справа ФА 125420, з урахуванням щомісячних основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, що визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до Постанови № 704 та відповідно до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ і включають: посадовий оклад начальника відділу Головного управління Генерального штабу ЗС України (тарифний розряд 47, тарифний коефіцієнт 4.72) в гривнях; військове звання капітан 1 рангу (тарифний коефіцієнт 0,84) в гривнях; надбавку за вислугу років 50 % суми посадового окладу та окладу за військове звання; надбавку 20 % від посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень (робота з таємними документами, виробами, носіями) в гривнях; надбавка 90 % посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за виконання особливо важливих завдань; надбавку 100 % посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за особливості проходження служби в гривнях; премію 81 % від усього грошового забезпечення відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2012 року (справа 2а-963/11) в гривнях; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати з 01 березня 2018 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб», Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 04 липня 2002 року № 51-IV, частини 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 раніше призначену пенсію позивачу та виплатити її за минулий час повністю одноразовим 100 процентним щомісячним платежем з розмірів, що встановлені для виплати Кабінетом Міністрів України Постановою № 704 з урахуванням: а) щомісячних основних видів грошового забезпечення, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14, 16 до Постанови № 704: посадового окладу начальника відділу у складі Головного управління Генерального штабу ЗС України (тарифний розряд 47, тарифний коефіцієнт 4.72); військове звання капітан 1 рангу (тарифний коефіцієнт 0,84); надбавку за вислугу років 50% суми посадового окладу та окладу за військове звання; б) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавку 20% від посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень (робота з таємними документами, виробами, носіями); надбавка за виконання особливо важливих завдань 90% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; надбавку 100 % посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за особливості проходження служби; премію 81 % від усього грошового забезпечення відповідно до рішення суду; в) 90% грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовця з урахуванням 39 років вислуги; г) компенсації частини доходів та з урахуванням вже виплачених сум пенсії; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати з 01 березня 2018 року раніше призначену пенсію позивачу та виплатити її за минулий час повністю одноразовим 100-процентним щомісячним платежем, з розмірів усіх видів грошового забезпечення, що встановлені Кабінетом Міністрів України згідно Постанови № 704 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб», Закону України від 04 липня 2002 року № 51-IV, ч. 2 ст. 9, Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ, наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 з урахуванням Рішення Конституційного суду від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 без обмеження її максимальним розміром; зобов`язання Київського міського військового комісаріату відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду у розмірі усіх недоплачених з 01 березня 2018 року щомісячних сум пенсійного забезпечення, розрахованих з грошового забезпечення, що включає усі його щомісячні основні та додаткові види, що встановлені для виплати Кабінетом Міністрів України згідно Постанови № 704 без врахування суми пенсії, що виплачені.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Київський міський військовий комісаріат скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років 50 %, роботу з таємними виробами, носіями, документами 20 %, премію 81 %.

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 р. апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського міського військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Ухвалено нове рішення, яким рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року змінено, шляхом виключення з резолютивної частини рішення текст «- 20%» та «-81%» та доповнення її текстом: «станом на 01 березня 2018 року».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове в цій частині, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що, фактично, порушення права позивача відбулося солідарно відповідачами з 01.03.2018 р. внаслідок застосування механізму обчислення пенсії у спосіб, який не передбачено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внаслідок неврахування усіх видів грошового забезпечення, тощо.

В частині зазначення судом першої інстанції про відсутність підстав для включення у довідку надбавки за особливості проходження служби та надбавки за виконання особливо важливих завдань позивач зауважує, що право на такі види надбавки набуте позивачем при призначенні пенсії.

Окремо апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що надбавка за особливості проходження служби передбачена Постановою № 704.

Також апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції про передчасність заявлення позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, оскільки підстави для перерахунку виникли для вказаного відповідача з моменту набрання чинності Постановою № 704.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 05.02.2020 р. за вх. 4216, у якому Київський міський військовий комісаріат зазначає, що відповідно до Постанови № 103, Порядку № 45 на адресу КМВК від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за вхідним № 816 від 03.03.2018 р. у паперовому вигляді та на електронному носії надійшли списки осіб, пенсії я ких підлягають перерахунку, які призначені відповідно до Закону № 2262.

На підставі вказаних списків КМВК склав та надіслав до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідку на ім`я позивача про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, від 16 березня 2018 р. № ФА 125420, до складу якої було включено: посадовий оклад - 8320, 00 грн, оклад за військовим званням - 1480, 00 грн, надбавка за вислугу років (50 %) 4900, 00 грн. Усього - 14700, 00 грн.

Отже, на думку відповідача, у поданій КМВК довідці зазначені всі види грошового забезпечення, передбачені чинними на момент складення вказаної довідки пунктом 5 Постанови № 103 та пунктом 5 Порядку № 45.

Таким чином, відповідач вважає, що станом на березень 2018 року позивачу проведено перерахунок пенсії з дотриманням вимог законодавства, чинного на момент виникнення права на такий перерахунок.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із наявним у справі перерахунком пенсії вбачається, що пенсію позивача перераховано з 01 травня 2018 року, виходячи із сум грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання та процентна надбавка за вислугу років на підставі довідки КМВК від 16.03.2018 р. № ФА125420 (а. с. 71).

За результатами звернення позивача про видачу оновленої довідки листом від 21.03.2019 р. № 1303/1044 КМВК відмовив у виготовленні відповідної довідки, з посиланням на законність її формування станом на 16.03.2018 р.

Також відповідач зазначив, що рішення у справі № 826/3858/18 носить індивідуальний характер.

Надаючи правову оцінку обставинам справи в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

30.08.2017 р. Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 р. та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Зокрема, Постановою № 704 установлено такі додаткові види грошового забезпечення:

- надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абз. 4 п. п. 1 п. 5 Постанови № 704);

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірах та порядку, визначених законодавством (п. п. 6 п. 6 Постанови № 704).

Крім того, підпунктом 2 пункту 5 Постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

У подальшому, 24.02.2018 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21.02.2018 р.

У пунктах 1 та 2 Постанови 103 було визначено, що перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) слід проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Колегія суддів враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року набрало законної сили 05 березня 2019 року.

Таким чином, у зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії без включення додаткових видів складових грошового забезпечення скасовано.

Відтак набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 є підставою для перерахунку пенсій і, відповідно, видачі уповноваженим органом спірної довідки.

З огляну на наведене, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта щодо того, що Постановою № 704 передбачено такий вид надбавки як надбавка за особливості проходження служби, що спростовує висновки суду першої інстанції.

В той же час, у позовних вимогах позивач просить зобов`язати відповідача зазначити у довідці вказану надбавку у розмірі 100 % посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за особливості проходження служби в гривнях.

Натомість, з вищепроцитованих положень Постанови № 704 вбачається, що порядок та умови виплати надбавки визначаються керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про встановлений відсотковий розмір вказаної надбавки за відповідною посадою, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відтак рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги в цій частині та постанову суду апеляційної інстанції в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати та позовну вимогу про зобов`язання Київського міського військового комісаріату надати станом на 01 березня 2018 року до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві довідку про розмір грошового забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії капітана 1 рангу ОСОБА_1 , особова пенсійна справа ФА 125420, з урахуванням надбавки за особливості проходження служби задовольнити частково.

Щодо наявності у позивача права на включення до спірної довідки надбавки за виконання особливо важливих завдань, колегія суддів зауважує, що у відповідності до п. 5 Порядку № 45 (в редакції, що була чинною до внесення змін Постановою № 103) додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

З огляду на те, що надбавка за виконання особливо важливих завдань Постановою № 704 не передбачена, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги позивача в цій частині.

Щодо заявленої позовної вимоги про визнання протиправними та такими, що мають наслідком виникнення дискримінації за ознаками відповідно до ст. ст. 1, 5 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дії відповідачів, які спрямовані на обмеження розміру пенсії позивача в порівнянні з розміром обчислення пенсії військовослужбовцями відповідної йому категорії, звільненим з військової служби після 01 березня 2018 року дати набрання чинності Постановою № 704, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 р. № 5207-VI дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

З огляду на наведене, дискримінація має місце лише тоді коли порушення прав відбувається з причини певної ознаки особи. Таке тлумачення у повній мірі відповідає положенням частини першої статті 24 Конституції України і статті 14 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, а також практиці Європейського суду з прав людини у справах про дискримінацію.

Позивач вказує на застосування щодо нього дискримінації шляхом надання певних переваг особам, що були звільнені з 01.03.2018 р.

Однак, позивачем не обґрунтовано факту наявності у нього певної ознаки, яка дозволяє стверджувати, що за її відсутності позивач набуде право на отримання розміру пенсії тотожного з розміром пенсії осіб, що на відміну від позивача, продовжували нести військову службу щонайменше до 01.03.2018 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

З аналізу вищезазначеного, можна дійти висновку, що відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях, а також в однаковий спосіб до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

З огляду на те, що статуси позивача та інших осіб, відношення до яких порівнює позивач з відношенням до себе, не є відносно схожими та суттєво відрізняються періодом звільнення з військової служби, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки має місце припущення позивача про обмеження його прав, яке не можна пов`язувати з дискримінацією.

Щодо заявлення позовної вимоги про визнання порушення матеріального права позивача на перерахунок і отримання перерахованого розміру пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб» та Постанови № 704, які відбулися солідарними діями з вини відповідачів, колегія суддів звертає увагу на таке.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з положень вищезазначених норм, колегія суддів вважає, що позовна вимога про визнання порушення матеріального права позивача на перерахунок і отримання перерахованого розміру пенсії не має у собі підґрунтя для ефективного способу захисту порушеного права.

При цьому, заявлена у такий спосіб позовна вимога є відображенням повноважень суду адміністративної юрисдикції з фактичної перевірки в ході розгляду справи наявності чи відсутності порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся, та прийняття за результатами такої перевірки відповідного рішення.

Відтак вказана позовна вимога задоволенню не підлягає з огляду на обрання позивачем невірного способу захисту порушених прав.

В частині позовних вимог зобов`язального характеру до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві колегія суддів повністю підтримує позицію суду першої інстанції щодо того, що до отримання вказаним суб`єктом владних повноважень відповідної довідки такі вимоги залишатимуться передчасними.

В частині позовних вимог про зобов`язання Київського міського військового комісаріату відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду у розмірі усіх недоплачених з 01 березня 2018 року щомісячних сум пенсійного забезпечення, розрахованих з грошового забезпечення, що включає усі його щомісячні основні та додаткові види, що встановлені для виплати Кабінетом Міністрів України згідно Постанови № 704 без врахування суми пенсії, що виплачені, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з діями відповідача.

За таких обставин, підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та приймаються колегією суддів в якості належних.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

У відповідності до ст. 323 КАС України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави.

У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятої ним постанови та рішення суду першої інстанції, що оскаржується.

За результатами розгляду апеляційної скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд приймає постанову відповідно до статті 315 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, зазначену в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування, та, відповідно, підлягає скасуванню частково постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 р., якою рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог в частині залишено без змін у зв`язку з розглядом справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Київського міського військового комісаріату надати станом на 01 березня 2018 року до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві довідку про розмір грошового забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 з урахуванням надбавки за особливості проходження служби у розмірі 100 відсотків та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року про залишення без змін у цій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким позовну вимогу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Київський міський військовий комісаріат (місцезнаходження: 04112, місто Київ, вулиця Парково-Сирецька, 19, ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням надбавки за особливості проходження служби станом на 01 березня 2018 року.

В інших частинах рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя О. Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складено 12.03.2020 р.)