Справа № 200/9926/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2020 року справа №200/9926/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегія суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Голошивець І.О.) від 20 листопада 2019 року (повний текст складено 20 листопада 2019 року ) у справі №200/9926/19-а за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та скасування протоколу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; скасування протоколу Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 травня 2019 року № 61 в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги; зобов`язання Донецький обласний військовий комісаріат повторно направити документи, щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України; зобов`язання Міністерство оборони України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі втрати працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; скасовано протокол Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.05.2019 № 61 в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги; зобов`язано Донецький обласний військовий комісаріат повторно направити документи, щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України; зобов`язано Міністерство оборони України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі втрати працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В апеляційній скарзі відповідач1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що відповідно до довідки огляду МСЕК серії 10 ААА №014845 від 22.01.2019 року, ступінь втрати професійної працездатності позивачу було встановлено при первинному огляді саме 22.01.2019 року, а тому при вирішенні питання щодо виплати одноразової допомоги необхідно керуватись законодавством, що діяло станом на цей день. Відповідач зазначив, що відповідно пп.7 п.2 ст.16 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на день встановлення ступеня втрати професійної працездатності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Крім того, відповідач вважає, що зобов`язання призначити і виплачувати одноразову грошову допомогу є втручанням в дискреційні повноваження Міноборони.

Відповідачі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2018 р. № 60-РС був звільнений з військової служби та наказом цього ж командира (по стройовій частині) від 01.09.2018 року № 252 виключений із списків особового складу військової частини з 01.09.2018р.. В період проходження служби 26.04.2017р. позивач отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини.

Згідно довідки огляду МСЕК серії 10ААА № 014845 від 22.01.2019р. позивачу при первинному огляді було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 25% внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Відповідно до витягу із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.05.2019р. № 61, позивачеві було відмовлено в призначенні грошової допомоги згідно пункту 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки позивача звільнено з військової служби 01.09.2018р., а 22.01.2019р. встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Наведені обставини сторонами не оспорюються. Спірним у справі є наявність правових підстав для призначення та виплати позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності згідно статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).

Статею 41 Закону № 2232-ХІІ (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних відносин) визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІ).

Згідно пункту 6 статті 16-3 Закону № 2011-ХІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

У пункті 9 цієї статті встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року N 975 (далі - Порядок N 975).

У відповідності до п.3 Порядку N 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Тобто, виходячи з приписів наведених норм, у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності , днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 750/5074/17 та у справі № 820/1835/18, від 12 лютого 2019 року у справі № 816/1458/18 та від 10 липня 2019 року у справі № 2040/7881/18.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно довідки огляду МСЕК серії 10ААА № 014845 від 22.01.2019р. позивачу при первинному огляді було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 25% внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці МСЕК при первинному встановленні втрати професійної працездатності, а тому колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на цей момент, тобто на 22.01.2019р.

Пунктом 7 частиною 2 статті 16 Закону № 2011-ХІ (в редакції, чинної станом на 22.01.2019р.) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Висновок суду першої інстанції про те, що виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність або ступень втрати працездатності без встановлення інвалідності настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки наведена норма не містить таких приписів.

Водночас, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно довідки огляду МСЕК серії 10ААА № 014845 від 22.01.2019р. позивачу при первинному огляді було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 25% станом на 01.09.2018р..

Тобто, довідкою огляду МСЕК позивачу встановлено втрату працездатності в наслідок травми під час виконання ним обов`язків військової служби, з 01.09.2018р..

Враховуючи, що позивач був звільнений з військової служби 01.09.2018р., колегія суддів вважає, що відповідачем безпідставно було відмовлено у призначенні позивачеві грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції , що ефективним способом захисту прав позивача в даному випадку було задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Безпосереднє втручання суду в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень допускається, як виняток, у випадку, коли обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини у публічно-правовій сфері, а також зібрані у справі докази дають підстави для висновку про безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке повинно бути прийнято з урахуванням висновків, зроблених судом у цій справі.

Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року в справі №360/530/17-а.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, правильно по суті вирішивши спір, обґрунтував своє рішення на висновках, які не відповідають обставинам справи, тому воно підлягає зміні в мотивувальній частині, відповідно до ст.317 КАС України.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у справі №200/9926/19-а задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у справі №200/9926/19-а змінити в мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у справі №200/9926/19-а залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 10 березня 2020 року.

Постанова у повному обсязі буде складена у нарадчій кімнаті 11 березня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 10 березня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко