Справа № 120/4235/19-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

04 березня 2020 р. Справа № 120/4235/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Волинець В.М.,

представника позивача: Шиманського В.М.,

представника відповідача: Житаря Ю.І.

представника третьої особи: Воробйова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського та річкового транспорту України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

17.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної служби морського та річкового транспорту України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 23.12.2019 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

27.12.2019 року до суду надійшли матеріали на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 03.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено в судове засідання з повідомленням сторін на 29.01.2020 року.

27.01.2020 року адміністративна справа №120/4235/19-а, призначена до розгляду на 29.01.2020, знята з розгляду у зв`язку із проведенням зборів суддів Вінницького окружного адміністративного суду 29.01.2020 року. Визначивши дату наступного судового засідання 30.01.2020 року.

29.01.2020 року на адресу суду надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Водночас, 29.01.2020 року на адресу суду надійшло клопотання третьої особи про залишення адміністративного позову без розгляду. Зокрема зазначив, що даний адміністративний позов поданий з порушенням строку звернення до суду, визначеного частиною 5 статті 122 КАС України.

Ухвалою суду від 30.01.2020 року залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 12.02.2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк, з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання суду заяви про поновлення строків звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску. Цією ж ухвалою призначено наступне судове засідання на 18.02.2020 року.

17.02.2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про поновлення пропущеного процесуального строку. Обґрунтовуючи заяву вказав, що частиною 4 ст. 31 ЗУ «Про державну службу» (в редакції чинній на момент проведення конкурсу) визначено, що рішення про призначення або про відмову у призначенні на посаду державної служби приймається за результатами спеціальної перевірки відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та за результатами перевірки відповідно до Закону України "Про очищення влади".

26.06.2019 року ОСОБА_1 на адресу голови Державної служби морського та річкового транспорту України подав заяву про проведення перевірки передбаченої законом.

Оскільки довідка про проведення спеціалізованої перевірки була відсутня, відповідач не мав права призначати позивача на посаду, щодо якої останнього було визнано переможцем, відповідно право позивача на призначення стало порушеним лише після того, як складено довідку про спеціалізовану перевірку.

15.11.2019 року в.о. голови Державної служби морського та річкового транспорту України М. Божко надав ОСОБА_1 лист-повідомлення, яким позивачу відмовлено у призначенні на посаду заступника директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України з якої позивачу стало відомо, що складено довідку про спеціалізовану перевірку.

26.12.2019 року представником позивача надіслано відповідачу адвокатські запити №26/12/19/з-1 та №26/12/19/з-2, в яких ставилось зокрема питання про надання інформації про дату коли складено довідку про спеціальну перевірку ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.4 ст. 31 ЗУ «Про державну службу».

На адвокатський запит №26/12/19/з-1 надана відповідь, до якої додано довідку про спеціальну перевірку, в якій була відсутня дата її складання.

Враховуючи те, що про наявність довідки про спеціальну перевірку позивача, останньому стало відомо під час отримання листа відповідача, тобто 15.11.2019 року, на переконання представника позивача, строк на звернення до адміністративного суду пропущено з поважних причин, оскільки виготовлення довідки про проведення спеціальної перевірки відповідно до ч.4 ст. 31 ЗУ «Про державну службу» не залежало від дій позивача, разом з тим у зв`язку із відсутністю такої довідки відповідач не міг призначити або відмовити у призначені позивача на посаду як переможця конкурсу.

18.02.2020 року адміністративна справа №120/4235/19-а, призначена до розгляду на 18.02.2020, знята з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці відповідно до наказу № 017 в/к від 17.02.2020 року. Визначивши дату наступного судового засідання 04.03.2020 року.

У судовому засіданні 04.03.2020 року представник позивача підтримав клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Представник відповідача заперечував щодо поновлення строку звернення та просив адміністративний позов залишити без розгляду.

Представник третьої особи подав до суду заперечення щодо поновлення пропущеного строку та просив адміністративний позов залишити без розгляду.

Визначаючись щодо клопотання представника третьої особи про залишення позову без розгляду та заяви представника позивача про поновлення пропущеного процесуального строку, суд зазначає наступне.

Підстави та порядок залишення позову без розгляду визначені статтею 240 КАС України.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Водночас, згідно з частинами 3 та 4 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відтак, однією із підстав для залишення позовної заяви без розгляду є недотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, що виявлено судом після відкриття провадження у справі (за умови неподання заяви про поновлення такого строку або відсутністю поважних причин для його поновлення).

Разом із тим, особливості строку звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 КАС України.

Частинами 1, 2 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, предметом позову є встановлення правомірності дій в.о. голови Державної служби морського та річкового транспорту України М.Божко щодо відмови у призначенні позивача на вакантну посаду заступника директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України.

Обґрунтовуючи недотримання позивачем передбаченого положеннями ч. 5 ст. 122 КАС України строку звернення до суду, представник третьої особи вказує, на приписи ч.3 ст.31 Закону України "Про державну службу" які визначають, що рішення про призначення на посаду державної служби приймається після закінчення строку оскарження результатів конкурсу, а в разі оскарження результатів конкурсу - після прийняття рішення за скаргою суб`єктом розгляду скарги (органом, уповноваженим на розгляд скарги), але не пізніше 30 календарних днів після оприлюднення інформації про переможця конкурсу, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, враховуючи те, що результати конкурсу про визначення ОСОБА_3 переможцем цього конкурсу оприлюднені 04.07.2019 року, позивач мав бути призначений на посаду не пізніше 30 календарних днів з дня публікації результатів конкурсу, тобто не пізніше 05.09.2019 року. Отже, саме із 05.08.2019 року у позивача виникло право на позов і обізнаність про наявність факту порушення свої прав, оскільки із даної дати позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

В той же час, з`ясувавши дійсність обставин, що зумовили звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом, судом констатовано наступні фактичні обставини та норми матеріального та процесуального права, що їх регулюють.

Як вже вказувалось вище судом, початок перебігу строку звернення до суду починається або з моменту, коли особа дізналася про порушення своїх прав, або з моменту, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Тобто, чинне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до суду із моментом, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушення своїх прав та не ставить його в залежність від того, яким саме чином така особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Представник третьої особи, з посиланням на норми ч.3 ст.31 Закону України "Про державну службу" вірно зазначив, що рішення про призначення на посаду має бути прийняте не пізніше 30 календарних днів після оприлюднення інформації про переможця конкурсу.

В той же час, норми цієї статі містять виключення, оскільки рішення про призначення на посаду державної служби приймається не пізніше 30 календарних днів після оприлюднення інформації про переможця конкурсу, якщо інше не передбачено законом.

Такі виключення містить частина 4 статті 31 Закону України "Про державну службу", яка говорить, що рішення про призначення або про відмову у призначенні на посаду державної служби приймається за результатами спеціальної перевірки відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та за результатами перевірки відповідно до Закону України "Про очищення влади".

Крім того, частина 3, ст.58 Закону України "Про запобігання корупції" визначає, що рішення про призначення (обрання) або про відмову у призначенні (обранні) на посаду, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, приймається після проведення спеціальної перевірки.

Аналіз вищевказаних норм Законів дають підстави для прийняття обґрунтованого висновку, що рішення про призначення на посаду або про відмову у призначенні на посаду державної служби приймається не пізніше 30 календарних днів після оприлюднення інформації про переможця конкурсу, однак виключно після закінчення спеціальної перевірки. Тобто, законодавець передбачає можливість недотримання 30-денного строку на призначення на посаду, за умови відсутності результатів спеціальної перевірки.

Водночас, відповідно до ч. ч.1, 3 ст.57 Закону України "Про запобігання корупції" спеціальна перевірка проводиться за письмовою згодою особи, яка претендує на зайняття посади, у строк, що не перевищує двадцяти п`яти календарних днів з дня надання згоди на проведення спеціальної перевірки.

Після одержання письмової згоди особи, яка претендує на зайняття посади, на проведення спеціальної перевірки орган, на посаду в якому претендує особа, не пізніше наступного дня надсилає до відповідних державних органів, до компетенції яких належить проведення спеціальної перевірки відомостей, передбачених у частині третій статті 56, або до їх територіальних органів (за наявності) запит про перевірку відомостей щодо особи, яка претендує на зайняття відповідної посади, за формою, яку затверджує Кабінет Міністрів України.

25.06.2019 року ОСОБА_1 на адресу голови Державної служби морського та річкового транспорту України подав заяву про проведення спеціальної перевірки передбаченої Законом.

Згідно ч.2 ст.58 Закону України "Про запобігання корупції" інформація про результати спеціальної перевірки, підписана керівником органу, що проводив перевірку, а в разі його відсутності - особою, яка виконує його обов`язки, або заступником керівника органу відповідно до розподілу функціональних обов`язків, подається до органу, який надіслав відповідний запит, у семиденний строк з дати надходження запиту.

При цьому слід вказати, що відповідачем 23.09.2019 року та 25.10.2019 року складалися акти про повідомлення телефоном ОСОБА_1 щодо необхідності прибуття до Морської адміністрації для подальшого оформлення на посаду заступника директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України після проходження спеціальної перевірки, відповідно до Закону України "Про запобігання корупції".

15.11.2019 року позивач отримав лист, яким останньому відмовлено у призначенні на посаду заступника директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України. Також позивача повідомлено, що спеціальна перевірка щодо нього закінчена ще у серпні 2019 року.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься довідка про результати спеціальної перевірки щодо ОСОБА_1 , в якій відсутня дата її складання.

Враховуючи те, що позивача в телефонному режимі повідомляли про необхідність прибуття до Морської адміністрації для подальшого оформлення на вакантну посаду після проходження спеціальної перевірки, а про наявність результатів останньої позивача повідомлено листом від 15.11.2019 року, яким також відмовлено у призначенні на вакантну посаду, на переконання суду, початок перебігу строку звернення до суду необхідно відраховувати саме з 15.11.2019 року. При цьому, до суду позивач звернувся 13.12.2019 року, тобто в місячний строк визначений ч.5 ст.122 КАС України, у зв`язку з чим строк звернення не пропущено, а відтак, в задоволенні клопотання представника третьої особи про залишення адміністративного позову без розгляду слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.17 ЗУ «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відтак, одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Так, розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.97 №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні клопотання представника третьої особи про залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду слід відмовити, з огляду на відсутність факту пропуску позивачем процесуального строку звернення з адміністративним позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 195, 248, 256 КАС України суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання третьої особи про залишення адміністративного позову без розгляду, відмовити.

Строк звернення до суду ОСОБА_1 вважати таким, що не пропущений.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлений 10.03.2020 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович