Справа № 340/119/20
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року справа №340/119/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку спрощеного (письмового) провадження справу за позовом:

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до відповідача:

Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області (, адреса: вул. Автолюбителів, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25031)

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області Кіровоградської області (далі відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №134668 від 17.12.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач є власником транспортного засобу на праві власності, однак, станом на момент проведення габаритно-вагового контролю транспортний засіб перебував у фактичному користуванні ТДВ «Хрещатий вимір», на підставі Договору оренди транспортних засобів, а тому позивач не є перевізником у розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт».

Ухвалою суду від 24.01.2020 року було відкрито спрощене провадження без виклику (повідомленням) сторін (а.с.36).

Вказана ухвала сторонам була направлена відповідно до вимоги Кодексу адміністративного судочинства України засобами поштового зв`язку, та отримана сторонами, про що свідчать відповідні поштові повідомлення про вручення судової кореспонденції (а.с.37-42).

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому наголошено на правомірності дій відповідача та вказано, що штраф застосовано за вчинення порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.65-72).

Згідно до ст. ст. 262, 263 КАС України, дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні в справі матеріали суд враховує наступні фактичні обставини справи.

04.11.2019 року посадовими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на ділянці дороги М14203 км + 500 м, відповідно до направлення на перевірку №001288 від 28.10.2019 року, було проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки МАN, державний номерний знак НОМЕР_2 , причіп KRAKER, державний номерний знак НОМЕР_3 .

За результатами перевірки складено акт №158162, яким зафіксовано перевищення транспортним засобом нормативно - вагових параметрів, чим порушено вимоги статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг із перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%, без оформлення дозволу, який дає право на рух автодорогами України (а.с.6).

Також, за результатами такої перевірки оформлено акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів №032819 та довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю №035287 (а.с.7-8).

На підставі довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 04.11.2019 року та вказаного акту здійснено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та відповідно нараховано плату за проїзд 16,20 євро (а.с.9-10).

Водій транспортного засобу ОСОБА_2 ознайомлений з даним актом під підпис, що зафіксовано у вказаному акті (а.с.6).

17.12.2019 року за результатами розгляду порушення автотранспортного законодавства за актом №198162 від 04.11.2019 року складеного під час проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, було винесено постанову №134998 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн., за допущене порушення (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу) передбачене частиною 1 абзацом 15 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.18).

Не погоджуючись з такою постановою вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом, за захистом порушеного, на його думку, права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 01.03.2019 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності: виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння, що посвідчується відповідною випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є платником єдиного податку та податку на додану вартість (а.с.19-21).

Судом встановлено, що позивач є власником вантажних транспортних засобів (вантажний автомобіль марка МАN спеціалізований вантажний сідловий тягач TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_2 , та причіп KRAKER (спеціалізований напівпричіп), державний номерний знак НОМЕР_3 ), що підтверджується відповідними свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу (а.с.14-15).

В свою чергу, 24.04.2019 року між товариством з додатковою відповідальністю «Хрещатий вимір» (орендар) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди №ТЗ-2404/19, за змістом якого орендодавець передає, орендар приймає в оренду транспортні засоби вантажний автомобіль марка МАN спеціалізований вантажний сідловий тягач TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_2 , та причіп KRAKER (спеціалізований напівпричіп), державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с.12).

Відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 вказаного договору вказано, що об`єкт оренди передається орендарю для використання його у відповідності до напрямів його господарської діяльності.

Вказані автомобілі передані орендарю орендодавцем відповідно до акту приймання-передачі транспортних засобів до договору оренди (а.с.13).

Разом з тим, судом встановлено, що між ТДВ «Хрещаний вимір» (замовник) укладено з фізичною особою-громадянином ОСОБА_2 (виконавець) цивільно-правовий договір №19-ВГ, метою якого є зобов`язання надати послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом замовника, а саме: виконати перевезення сільгоспродукції зернові або масличні культури) у кількості 1 000 тон з моменту підписання договору (а.с.22-23).

Так, ОСОБА_2 має відповідне посвідчення водія № НОМЕР_4 (а.с.24).

Судом встановлено, що відповідно до товарно-транспортної накладної від 04.11.2019 року №15, виписаної автомобільним перевізником ТДВ «Хрещатий вимір» на автомобіль марка МАN, державний номерний знак НОМЕР_2 , та причіп KRAKER державний номерний знак НОМЕР_3 ; водій значиться ОСОБА_2 (номер водійського посвідчення НОМЕР_5 НОМЕР_6 ) (а.с.11).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонам, регулюються Законами України «Про дорожній рух», Законом України «Про автомобільний транспорт», Законом України «Про автомобільні дороги» та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначенні Законом України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, (надалі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до підпунктів 1 пункту 1 Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування , міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно підпункту 2 та 29 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що адміністративно-господарська санкція застосована до позивача у зв`язку з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за що передбачена абзацом 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 вказаного Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом абзацу 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

З аналізу наведеного вбачається, що у разі надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких встановленим чинним законодавством, до автомобільних перевізників застосовуються відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених правових норм суд приходить до висновку, що відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несе саме перевізник, а не власник транспортних засобів у випадку, коли власники не використовують транспортний засіб, а у відповідності до статті 1 Правил дорожнього руху України лише володіють майновими правами на транспортний засіб.

Таким чином, із наведених вище норм законодавства, на підставі яких позивача притягнуто до відповідальності, слідує, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону покладається виключно на автомобільних перевізників.

Водночас, норми Закону України «Про автомобільний транспорт» не ототожнюють поняття "власник транспортного засобу" та "автомобільний перевізник", оскільки власник автомобіля за певних умов може бути автомобільним перевізником, проте, у випадку, якщо автомобільним перевізником є користувач транспортного засобу, а не його власник, відповідальність за Законом останній не несе.

Аналогічні висновки викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.04.2015 у справі №К/800/41722/13.

Судом встановлено, що згідно Акту прийому-передачі транспортних засобів до Договору оренди № ТЗ 2404/19 від 24.04.2019 року Орендодавець - ФОП ОСОБА_1 передав, а Орендар ТДВ «Хрещатий вимір» прийняв вантажний автомобіль марка МАN спеціалізований вантажний сідловий тягач TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_2 , та причіп KRAKER, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Факт того, що вказаний транспортний засіб, на час проведення перевірки перебував у користуванні ТДВ «Хрещатий вимір» підтверджується вказаним актом прийому-передачі до договору оренди, копії яких містяться в матеріалах справи та товарно-транспортною накладною (а.с.11,13).

Отже, позивач не є перевізником у розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт», а посадові особи відповідача діяли без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати ФОП ОСОБА_1 у розмірі 840,00 грн. судового збору, що посвідчуються відповідною квитанцією №ПН5 (а.с.5), підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 260-263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області (, адреса: вул.Автолюбителів, 2, м.Кропивницький, Кіровоградська область, 25031) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу №134668 від 17.12.2019 року.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати з Державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області () у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 00 коп.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. ст. 255, 295 КАС України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії. Згідно до пп.15.5 п.1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько