Справа № 148/64/20
Суддя: Саламаха О. В.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/64/20
Провадження №2-а/148/5/20
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2020 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: судді Саламахи О.В.,

за участю: секретаря: Немирівської Ю.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Батальйону управління патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області, заступника командира роти № 1 Батальйону управління патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Банара Д.Є. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Батальйону управління патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області, заступника командира роти № 1 Батальйону управління патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Банара Д.Є. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

Позовна заява мотивована тим, що відповідачем винесено поставу серії ДП 18 № 719881 щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, яка на думку останнього є незаконною і необґрунтованою, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню.

Так, у даній постанові вказано, що позивач керував транспортним засобом з неочищеною порожньою автоцистерною з порушенням спеціальних правил, а саме відсутній товаро-транспортний документ, який повинен містити відомості про останній небезпечний вантаж, чим порушено п. 22.5 ПДР України і п. 5.4.1.1.6 ДОПНВ.

Разом з тим, при винесенні постанови відповідачем допущено ряд порушень, зокрема, працівник поліції безпідставно зупинив транспортний засіб позивача, відповідач посилається на п. 5.4.1.1.6 ДОПНВ, тобто на Європейську угоду про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів, де відсутній вказаний пункт, дата складання постанови не відповідає дійсності, а саме вказано 03.01.2019, в той час як правильним є 03.01.2020, відповідач не роз`яснив позивачу його права і обов`язки, а також проігнорував клопотання про необхідність звернутися за отриманням правової допомоги при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, на момент зупинки транспортного засобу у позивача були наявні усі необхідні документи.

Зазначені обставини змусили Білоуса О.В. звернутися до суду з вказаним позовом, просить скасувати поставу серії ДП 18 № 719881 від 03.01.2020, винесену заступником командира роти № 1 Батальйону управління патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Банаром Д.Є.

Позивач і його представник і відповідачі у судове засідання не з`явилися про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача подав заяву згідно якої просить, розглянути справу за відсутності позивача і його представника, позовні вимоги підтримують і просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Батальйону патрульної поліції в місті Борисполі УПП у Київській області, 31.01.2020 надав відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову, оскільки згідно відеозапису з нагрудної камери поліцейського позивач підтвердив факт перевезення небезпечного вантажу, а саме керування транспортним засобом порожньою неочищеною автоцестерною, з порушенням соціальних правил, а саме відсутній товаро-транспортний документ, який повинен містити відомості про останній небезпечний вантаж. При цьому, наявна у позивача товаро-транспортна накладна у якій відповідно до п. 5.4.1.1.6 ДОПНВ, відсутні будь-які відомості про останній вантаж. Інспектор поліції діяв у межах повноважень наданих Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, а оскільки позивач не довів обставини на які посилається, позовні вимоги останнього слід залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що постановою серії ДП 18 № 719881, винесеною заступником командира роти № 1 Батальйону управління патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Банаром Д.Є. на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за порушення останнім ст. 132-1 КУпАП. Відповідно до даної постанови, позивач - 03.01.2019 о 16:00 год. ОСОБА_1 на автомобільній дорозі Київ-Харків керував автомобілем MAN TGS, державний номерний знак НОМЕР_1 , з порожньою, неочищеною автоцестерною з порушенням спеціальних правил, а саме відсутній товаро-транспортний документ, який повинен містити відомості про останній небезпечний вантаж (UN1302), чим порушив п. 22.5 ПДР України, та п. 5.4.1.1.6 ДОПНВ.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 цього ж ЗУ «Про Національну поліцію», визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 ЗУ «Про Національну поліцію», встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

В силу ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КупАП), встановлено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

У відповідності до розділу ІІІ п. 4, 5 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом МВС України за № 656 від 04.08.2018, контроль за дотриманням вимог, що стосуються дорожнього перевезення небезпечних вантажів, покладається на підрозділи поліції, а в пунктах пропуску через державний кордон - на компетентні органи. Контроль має здійснюватися так, щоб не створювати небезпеки для людей, майна та довкілля, а також перешкод у дорожньому русі. Контроль здійснюється посадовою особою, що має відповідні повноваження, передбачені в посадових інструкціях, та пройшла спеціальне навчання (перепідготовку) з питань перевезення небезпечних вантажів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

На підставі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак для правомірного притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідним є наявність двох критеріїв: 1) належним чином зафіксований вчинення правопорушення та 2) додержання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, заступником командира роти № 1 Батальйону управління патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Банаром Д.Є. при винесенні оскаржуваної постанови, зазначені вимоги виконані не були, оскільки під час її винесення належним чином не зібрано докази винуватості ОСОБА_1 .

Доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення зазначено наявний в матеріалах адміністративної справи відеозапис з камери патрульного поліцейського № 256 та фото накладної.

Разом з тим, даний відеозапис суд не може прийняти до уваги як доказ порушення Правил дорожнього руху, оскільки він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови та словесної суперечки позивача і відповідача.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові за № 216/5226/16-а від 18.07.2019.

Також, згідно товаро-транспортної накладної за № 00005536 від 03.01.2020, ОСОБА_1 на вантажному автомобілеві НОМЕР_1 , перевозив дизельне паливо (ДП-3-Євро5-ВО), масою 3572 кг, перевізником вантажу є ТОВ «Трансвояж», замовником ТОВ «ТД Росток», відправник вантажу ТОВ «Альянс Енерго Трейд», при цьому у вказаній накладній наявні відомості про прийняття ОСОБА_1 вантажу для перевезення, а відомості про доставку і отримання вантажу отримувачем, відсутні, відповідні графи у накладній не заповнені.

Відтак, відповідач обмежився формальним винесенням постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності без належного встановлення обставин справи, виходячи виключно зі слів позивача і власних суб`єктивних висновків, зокрема не встановлено відомості щодо наявності чи відсутності вказаного у документах вантажу, дані про масово-габаритні показники автомобіля і вантажу у відповідності до п. 22.5 ПДР України, а також обставин, про те, чи здійснював позивач рух з порожньою, неочищеною цистерною, як зазначено у постанові.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення і інших матеріалах справи не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Крім того, сама постанова серії ДП 18 № 719881, містить ряд недоліків допущених під час її винесення, зокрема зазначено дату «03.01.2019», замість правильного «03.01.2020»; не зазначено частину статті 132-1 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягується до відповідальності. В оскаржуваній постанові відповідач посилається на п. 5.4.1.1.6 ДОПНВ, тобто Європейську Угоду про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів, у якій згідно офіційного тексту опублікованого на сайті Верховної Ради України, відсутній вказаний пункт.

Також, у матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження проходження посадовою особою, що винесла постанову у справі про адміністративне правопорушення, спеціального навчання (перепідготовки) з питань перевезення небезпечних вантажів і відповідних повноважень згідно посадової інструкції, як те, передбачено розділом ІІІ п. 5 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом МВС України за № 656 від 04.08.2018, при цьому сторонам у справі, судом надано достатній строк для подання заяв по суті справи і відповідних доказів.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

На підставі ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, а відповідачем не представлено жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував доводи позивача та вказував на наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, а тому суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 9, 132-1, 245, 247, 251, 258, 280, 283 КУпАП, ст. 18, 73-77, 90, 205, 241-246, 268, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Постанову серії ДП № 719881, винесену заступником командира роти № 1 Батальйону управління патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Банара Д.Є. про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, - скасувати.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області О.В. Саламаха