Справа № П/320/175/20
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року № П/320/175/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області

до Кагарлицького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

І. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з позовом до Кагарлицького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просить суд:

-скасувати повідомлення № 16109 про повернення виконавчого документа №38 від 23.07.2012 року стягувачу без прийняття до виконання;

-зобов`язати Кагарлицький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкриті виконавче провадження по примусовому виконанню постанови про адміністративні правопорушення від 23.07.2012 року № 38 на суму 3672. 00 грн;

-скасувати повідомлення № 16216 про повернення виконавчого документа №3 від 24.01.2012 року стягувачу без прийняття до виконання;

-зобов`язати Кагарлицький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови про адміністративні правопорушення від 24.01.2012 року № 3 на суму 3502, 00 грн;

-скасувати повідомлення № 16220 про повернення повернення виконавчого документа №47 від 25.10.2011 року стягувачу без прийняття до виконання;

-зобов`язати Кагарлицький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови про адміністративні прапорушення від 25.10.201 1 року № 47 на суму 1360. 00 грн;

-скасувати повідомлення № 16221 про повернення повернення виконавчого документа №12 від 07.03.2012 року стягувачу без прийняття до виконання;

-зобов`язати Кагарлицький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови про адміністративні правопорушення від 07.03.2012 року № 12 на суму 3502, 00 грн.

-скасувати повідомлення № 16222 про повернення повернення виконавчого №21 від 23.03.2012 року стягувачу без прийняття до виконання;

-зобов`язати Кагарлицький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови про адміністративні правопорушення від 23.03.2012 року № 21 на суму 3502. 00 грн;

-скасувати повідомлення № 16223 про повернення повернення виконавчого № 20 від 18.04.2011 року стягувачу без прийняття до виконання;

-зобов`язати Кагарлицький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови про адміністративні правопорушення від 18.04.2011 року № 20 на суму 1360, 00 грн;

-скасувати повідомлення № 16224 про повернення виконавчого документа № 20 від 20.03.2012 року стягувачу без прийняття до виконання;

-зобов`язати Кагарлицький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови про адміністративні правопорушення від 20.03.2012 року № 20 на суму 3400, 00 грн;

-скасувати повідомлення №16226 про повернення виконавчого документа №53 від 16.12.2011 року стягувачу без прийняття до виконання;

-зобов`язати Кагарлицький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови про адміністративні правопорушення від 16.12.2011 року № 53 па суму 1360, 00 грн;

-скасувати повідомлення № 16225 про повернення виконавчого документа №46 від 19.10.201 1 року стягувачу без прийняття до виконання;

-зобов`язати зобов`язати Кагарлицький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови про адміністративні правопорушення від 19.10.2011 року № 46 на суму 1360. 00 грн.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Кагарлицьким районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області протиправно повернуто виконавчі документи стягувану без прийняття до виконання з тих підстав, що постановах у справах про адміністративні правопорушення зазначено Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області, а в заявах про відкриття виконавчого провадження Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, оскільки відповідно до Постанови КМУ «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» №988 від 21.12.2016 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області є правонаступником Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області.

Відповідач своїм правом подати до суду відзив на позовну заяву, не скористався, інших заяв по суті справи відповідачем до суду не подав.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі

Ухвалою суду від 09.12.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду 21.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Враховуючи строки розгляду справи, передбачені ч. 4 ст. 287 КАС України, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами..

. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В період з 18.04.2011 року по 23.07.2012 року управлінням Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області ФОП ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні порушення в сфері суспільних відносин, які регулюються положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і відповідальність за які передбачена статтею 156-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Загальна сума заборгованості ФОП ОСОБА_2 становить 23018, 00 грн.

Оскільки зазначена сума заборгованості не була сплачена боржником і добровільному порядку всі постанови по справах про адміністративні відповідальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області були передані на примусове виконання до Кагарлицького районного відділу Державної виконавчої служби.

29.08.2019 Кагарлицьким районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Листом від 22.11.2019 № 1819/108-03 позивач проінформував начальника Кагарлицького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління Київській області про приєднання Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (а.с.8).

11.10.2019, 28.11.2019 Головне управління Пенсійного фонду України Київської області звернулося до відповідача із заявами про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом №38 від 23.07.2012.

27.11.2019 року головним державним виконавцем відділу Качанюком О.В. було виготовлено повідомлення №16109 про повернення виконавчого документа №38 від 23.07.2012 року стягувану без прийняття до виконання (а.с.9-10).

03.12.2019 року державним виконавцем відділу Околотом Н.І. було направлено повідомлення №16109 про повернення виконавчого документа №38 від 28.07.2012 року стягувану без прийняття до виконання, повідомлення №16216 про повернення виконавчого документа №3 від 24.01.2012 року стягувачу без прийняття до виконання, повідомлення № 16220 про повернення виконавчого документа № 47 від 25.10.2011 року стягувану без прийняття до виконання, повідомлення №16221 про повернення виконавчого документа № 12 від 07.03.2012 року стягувачу без прийняття до виконання, повідомлення № 16222 про повернення виконавчого документа № 21 від 23.03.2012 року стягувану без прийняття до виконання, повідомлення №16223 повернення виконавчого документа № 20 від 18.04.2011 року стягувачу без прийняті до виконання, повідомлення № 16224 про повернення виконавчого документа № 20 від 20.03.2012 року стягувачу без прийняття до виконання, повідомлення №6226 про повернення виконавчого документа № 53 від 16.12.2011 року стягувачу без прийняття до виконання, повідомлення № 16225 про повернення виконавчого документа №46 від 19.10.2011 року стягувану без прийняття до виконання (а.с.13,18, 22, 26, 30, 34, 38, 42).

Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання стало те, що у постановах у справах про адміністративні правопорушення зазначено управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області, проте у заяві про відкриття виконавчого провадження Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Вважаючи такі повідомлення суб`єкта владних повноважень необґрунтованими та протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.

V. Норми права, які застосував суд

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 2 статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі також - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначені статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, зокрема постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частинами 1 та 2 ст. 15 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII, а також п. 4 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №988 "Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області реорганізоване шляхом злиття до Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України.

22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України", пунктом 1 якої встановлено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» Кагарлицьке ОУ ПФУ Київської області реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

VI. Оцінка суду

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України від №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, зокрема постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону України № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частинами 1 та 2 ст. 15 Закону України № 1404-VIII передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Отже, відповідно до вищевикладених положень, заява про примусове виконання виконавчого документа повинна бути подана саме стягувачем, зазначеним у такому виконавчому документі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №988 "Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області реорганізоване шляхом злиття до Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України.

22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України", пунктом 1 якої встановлено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» Кагарлицьке ОУ ПФУ Київської області реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

З наведеного правового регулювання вбачається, що Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області (стягував) було реорганізовано шляхом злиття до Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України, в подальшому Кагарлицьке ОУ ПФУ Київської області реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону України № 1404-VIII, а також п. 4 розділу ІІІ Інструкції, передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Судом встановлено, що постановами по справі про адміністративне правопорушення №38, 3, 47, 12, 21, 20, 53, 46 притягнуто адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та накладено на останнього адміністративні стягнення у вигляді штрафу. Стягувачем у даних виконавчих документах зазначено Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області. З метою примусового виконання ОСОБА_2 по справах про адміністративне правопорушення Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області надіслало відповідачу заяви про примусове виконання. За результатами розгляду таких заяв відповідачем винено:

- повідомлення № 16109 про повернення виконавчого документа №38 від 23.07.2012 року стягувачу без прийняття до виконання;

- повідомлення № 16216 про повернення виконавчого документа №3 від 24.01.2012 року стягувачу без прийняття до виконання;

- повідомлення № 16220 про повернення повернення виконавчого документа №47 від 25.10.2011 року стягувачу без прийняття до виконання;

- повідомлення № 16221 про повернення повернення виконавчого документа №12 від 07.03.2012 року стягувачу без прийняття до виконання;

- повідомлення № 16222 про повернення повернення виконавчого №21 від 23.03.2012 року стягувачу без прийняття до виконання;

- повідомлення № 16223 про повернення повернення виконавчого № 20 від 18.04.2011 року стягувачу без прийняття до виконання;

- повідомлення № 16224 про повернення виконавчого документа № 20 від 20.03.2012 року стягувачу без прийняття до виконання;

- повідомлення №16226 про повернення виконавчого документа №53 від 16.12.2011 року стягувачу без прийняття до виконання;

- повідомлення № 16225 про повернення виконавчого документа №46 від 19.10.201 1 року стягувачу без прийняття до виконання.

Отже, заяви про примусове виконання до державної виконавчої служби було подано правонаступником стягувача - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області. оскільки стягувачем згідно у справах про адміністративне правопорушення складених відносно ОСОБА_2 зазначено Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області, а позивач, у свою чергу не є безпосереднім правонаступником Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, та не є стягувачем, як сторона виконавчого провадження, суд вважає, що у відповідача були наявні правові підстави для повернення виконавчого документу без розгляду.

Підставами для скасування рішення суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який прийняв рішення.

Утім, в даному випадку позивач не навів суду доказів та обставин, які б сукупно або окремо свідчили, що вищевказані повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання було прийнято відповідачем поза межами його повноважень та у незаконний спосіб, необґрунтовано, дискримінаційно, непропорційно, із порушенням розумного строку.

Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування повідомлення відповідача повідомлення №38 від 23.07.2012; повідомлення № 16216 від 24.01.2012; повідомлення № 16220 від 25.10.2011; повідомлення № 16221 від 07.03.2012; повідомлення № 16222 від 23.03.2012; повідомлення № 16223 від 18.04.2011; повідомлення № 16224 від 20.03.2012; повідомлення №16226 від 16.12.2011; повідомлення № 16225 від 19.10.2011про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є необґрунтованими, а отже задоволенню не підлягають.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відтак, чинним законодавством України передбачено процедуру заміни сторони виконавчого провадження у разі вибуття останньої із процесу виконавчого провадження, зокрема якщо відбулася реорганізація державного органу, який був стороною виконавчого провадження.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відкрити виконавчі провадження по примусовому виконанню постанов про адміністративні правопорушення, суд виходить із такого.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта. Отже, дискреційне право органу державної влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства" (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі "Путтер проти Болгарії" (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Суд зауважує, що законодавець передбачив обов`язок суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього, тому втручання у повноваження вказаного органу виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 826/20369/14 (постанова від 13.11.2018 р.).

Суд вважає, що повноваження на повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання належать до виключної компетенції відповідного органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. У свою чергу, зобов`язання відкрити виконавчі провадження по примусовому виконанню постанов про адміністративні правопорушення фактично є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Разом з тим, на переконання суду, позивачем не надано достатніх та переконливих доказів, які б свідчили про протиправність дій відповідача щодо повернення позивачу виконавчого документа без прийняття до виконання та, як наслідок, протиправність винесених відповідачем повідомленнь про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги в частині зобов`язання про відкриття виконавчих проваджень по примусовому виконанню постанов про адміністративні правопорушення № 38, 3, 47, 12, 21, 20, 20, 53, 46 не підлягають задоволенню, а, відтак, суд вважає, що в цій частині у задоволенні позову також слід відмовити.

VII. Висновок суду

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приписами статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Також, суд враховує положення ч.4 ст.159 КАС України відповідно до якого, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позовну заяву, та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

VIIІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки у задовленні адміністратвиного позову відмовлено, судові витрати відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення: 10 березня 2020 р.