Справа № 120/4430/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 березня 2020 р. Справа № 120/4430/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21100)

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-0202 від 18.04.2019 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 18.04.2019 року відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № 0-0202, яким нараховане податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 27 427 грн. 40 коп.. Позивач з податковим повідомленням-рішенням не погоджується, вважає його помилковим, таким, що не відповідає фактичним обставинам. Додатково посилається на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.02.2019 року у справі № 120/4334/18-а, яким встановлено факт, що житловий будинок з вбудованими приміщеннями магазину, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом нежитлової та житлової нерухомості, від так відповідач безпідставно включив до бази оподаткування площу нежитлового приміщення (магазин) як житлового та площу житлового будинку, яка є меншою за граничні розміри визначені пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та не підлягає оподаткуванню. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 02.01.2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 24.01.2020 року.

15.01.2020 року за вх. № 1241 позивачем надано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

22.01.2020 року за вх. № 2007/20 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він з позовними вимогами не погоджується та заперечує проти задоволення позову. Вказує, що позивач зареєстрований в АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності від 17.11.2008 року має у власності житловий будинок, який зареєстрований за реєстраційним номером майна 25426587, загальна площа якого складає 652 м2. Даний будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 .. Згідно рішення Джулинської сільської ради ОТГ від 29.06.2017 року 7 сесії 1 скликання, ставка податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб складає 0,1 % від розміру мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року. Крім того, відповідач посилається на положення пп. «ґ» пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, згідно якого за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 м2 (для квартири) та/або 500 м2 (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до пп. «а» - «г» цього підпункту, збільшується на 25 000 грн. на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

У судовому засіданні 24.01.2020 року представник відповідача не заперечував проти розгляду справи за відсутності позивача та надав свої заперечення проти позовних вимог. Судове засідання відкладено на 18.02.2020 року.

17.02.2020 року за вх. № 4750 позивачем надано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

18.02.2020 року за вх. № 4975 представником відповідача через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи, заслухавши пояснення сторін по справі та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 17.11.2008 року є власником будинку з вбудованим приміщенням магазину будівельно-господарських матеріалів загальною площею 652 м2 за адресою: АДРЕСА_1 ..

Рішенням Джулинської сільської ради від 29.06.2017 року 7 сесії 1 скликання встановлено ставку податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб, що становить 0,1% від розміру мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року.

18.04.2019 року відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення № -0202, яким визначено позивачеві податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельно ділянки у сумі 27 427 грн. 40 коп..

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач 27.09.2019 року звернувся з відповідною скаргою до Державної податкової служби України.

Рішенням про результати розгляду скарги від 05.12.2019 року за вих. № 1792/С/99-00-08-05-04-14 податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № -0202 залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

ПК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, врегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В свою чергу, розділ ПК України (ст. 265- 289) визначає податок на майно.

Так, відповідно до ст. 265 ПК України, податок на майно складається з:

- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

- транспортного податку;

- плати за землю.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки встановлений ст. 266 ПК України.

Згідно п.п. 266.1.1 п. 266.1. ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п. 266.2.1, 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

П.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Положеннями пп. "а" 14.1.129.1 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що до будівель, які віднесені до житлового фонду входять житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень".

В свою чергу, згідно пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

П.п. 14.1.1291 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що об`єкти нежитлової нерухомості - це будівлі, приміщення, що не віднесені, відповідно до законодавства, до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Згідно з пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

У пп. 266.4.1 "ґ " п. 266.4 ст. 266 ПК України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

У відповідності до пп. 266.7.4 п. 266.7 ст. 266 ПК України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

При цьому, відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному ст. 58 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм доводить, що оподаткуванню підлягають як об`єкти житлової, так і нежитлової нерухомості. При чому, оподатковуються вони за різними ставками. Крім того, інформація, необхідна для розрахунку та справляння податку систематично надходить до органів державної фіскальної служби від органів державної реєстрації прав на нерухоме й органів, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб.

Як встановлено судом, позивач є власником будинку, з вбудованим приміщенням магазину будівельно-господарських матеріалів.

05.09.2008 року актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкту, створеної розпорядженням голови Бершадської районної державної адміністрації, було вирішено прийняти в експлуатацію об`єкт - магазин будівельно-господарських матеріалів (переобладнання частини житлового будинку), який зареєстрований у відділі інспекції Держбудконтролю Вінницької області по Південному регіону 26.09.2008 року.

В подальшому, на підставі рішення виконавчого комітету Джулинської сільської ради "Про оформлення права власності і видачу свідоцтва нерухомого майна, на будівельно-господарських матеріалів" № 203 від 16.10.2008 року оформлено право приватної власності за позивачем на об`єкт нерухомого майна: будинок з вбудованим приміщенням магазину будівельно-господарських матеріалів загальною площею 652 м.кв., в т.ч.: торгівельної - 345 м.кв., житлової - 65.9 м.кв., допоміжної - 240.6 м.кв., який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 Космодем`янської З . , б 2, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_2 від 17.11.2008 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Наведене свідчить, що об`єкт оподаткування, що належить позивачеві, складається з об`єктів житлової та не житлової нерухомості, які в свою чергу, підлягають оподаткуванню за різними ставками податку.

Однак, відповідач, житловий будинок з вбудованим приміщенням магазину визначив як житлову нерухомість, що суперечить вимогам чинного податкового законодавства, адже ПК України чітко розмежовано об`єкти, що за своїми технічними характеристиками підпадають під визначення об`єктів житлової нерухомості, а також об`єкти нежитлової нерухомості. Таким чином, податковий орган безпідставно включив до бази оподаткування площу нежитлового приміщення (магазин) як житлову та площу житлового будинку, яка є меншою за граничні розміри, визначені п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України та не підлягає оподаткуванню.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що згідно ІС "Податковий блок" позивач має у власності житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 652 кв.м., оскільки така інформація є службовою та використовується податковими органами з метою здійснення податкового контролю і не зумовлює для платників податків змін у структурі податкових зобов`язань. При цьому, інформація про факти набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та органи державної реєстрації прав на нерухоме майно та відображає повну інформацію щодо нерухомості, зокрема, з визначенням майна як житлового або нежитлового.

За сукупністю наведених обставин, суд доходить висновку, що податковим органом за відсутності на те правових підстав, нараховано позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно спірне рішення є протиправним, а позовні вимоги в частині визнання протиправним податкового повідомлення-рішення № 0-0202 від 18.04.2019 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення № 0-0202 від 18.04.2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок визнання протиправним акта індивідуальної дії та його скасування у повному обсязі чи частково. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання акта індивідуальної дії протиправним, неминучим є його скасування в повному обсязі чи частково.

З огляду на те, що суд задовольнив позовну вимогу про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення № 0-0202 від 18.04.2019 року, відповідно вимога про його скасування також підлягає задоволенню, як похідна.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем не доведена правомірність, прийнятого ним, податкового повідомлення-рішення, яким позивачеві нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, відповідно позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню судові витрати, які понесені позивачем у даній справі, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Податкового кодексу України та ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-0202 від 18.04.2019 року, яким ОСОБА_1 нараховане податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 27 427 грн. 40 коп..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп..

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21100)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 11.03.2020 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна