Справа № 280/3296/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 280/3296/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 в адміністративній справі № 280/3296/19 (суддя І інстанції - Максименко Л.Я.)

за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду скарги,

третя особа: Головне управління ДФС у Запорізької області,-

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України № 29402/6/99-99-11-05-02-25 від 27.06.2019 про результати розгляду скарги № 1-05 від 24.05.2019 на рішення № від 14.05.2019, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що, оскільки відповідач у встановлений строк не прийняв умотивованого рішення по його скарзі, тому скарга від 24 травня 2019 року на рішення від 14 травня 2019 року № про застосування до нього штрафу є задоволеною на користь позивача. Також, на думку позивача, зазначене рішення не відповідає вимогам абзацу 7 ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та пункту 1 розділу IV Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне врахування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1124, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.02.2016 за №178/28308, прийняте поза межами встановлених строків та є протиправним.

Від відповідача та третьої особи відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

ГУ ДФС у Запорізькій області (далі - третя особа) винесено рішення № від 14.05.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 5 995,65 грн до позивача (а.с.21).

24.05.2019 позивач подав скаргу до Державної фіскальної служби України, України (далі - відповідач) на рішення № від 14.05.2019 (а.с.24-25).

Скаргу позивача отримано відповідачем 27.05.2019 о 18 год. 49 хв., що підтверджується роздруківкою відстеження поштових відправлень з сайту «Укрпошта» (а.с. 26) та зареєстрована у Державної фіскальної служби України 28.05.2019.

27.06.2019 відповідачем прийнято рішення № 29402/6/99-99-11-05-02-25 про результати розгляду скарги, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення № від 14.05.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску - без змін (а.с.27-30).

Позивач звернувся з позовом до суду, оскільки вважає строк розгляду скарги сплив 26.06.2019, відтак рішення від 27.06.2019 прийняте поза межами встановлених строків та є протиправним.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку що, враховуючи дату реєстрації отриманої скарги - 28.05.2019, ДФС України дотриманий строк розгляду скарги позивача. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача про результати розгляду скарги саме по собі не є юридично значимим для позивача й безпосередньо не порушує права та інтереси позивача.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірним питанням у цій справі є дотримання відповідачем процедури розгляду скарги на рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464- VI).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI (тут та далі у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; а недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 3 та 4 ст. 25 Закону № 2464-VI передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з абз. 2 ч. 14 ст. 25 Закону № 2464-VI суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Зазначені норми кореспондуються зі ст. 56 Податкового кодексу України.

За приписами п.п. 56.1 - 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку (пункт 56.10 ст. 56 Податкового кодексу України).

Суд зазначає, що для позивача створює юридичний обов`язок рішення від 14.05.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Водночас, оскаржуване рішення від 27.06.2019, прийняте за наслідками вирішення спору в досудовому порядку, не є актом реалізації контролюючими органами повноважень у сфері управлінської діяльності, та не породжує для платника жодних правових наслідків, у зв`язку з чим правові підстави для визнання протиправним та скасування цього рішення відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 11.12.2018 в справі № 810/864/16.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення відповідача про результати розгляду повторної скарги саме по собі не є юридично значимим для позивача, оскільки не має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, не містить приписів вчинити обов`язкові дії позивачу та не створює для нього жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, не порушує права свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, відтак безпосередньо не порушує права та інтереси позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно вдався до оцінки обставин порушення строків розгляду скарги позивача, оскільки правова оцінка зазначених обставин можлива при оскарженні безпосередньо рішення від 14.05.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, яке не є спірним у цій справі.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

У цьому проявляється принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, якого треба дотримуватися поряд зі змагальністю і диспозитивністю.

Отже, при розгляді спору адміністративний суд може відмовити в позові чи задовольнити останній і не з тих підстав та доводів, які зазначались сторонами, оскільки має право самостійно без наявності ініціативи з боку сторін з`ясовувати усі необхідні для розгляду справи обставини.

У цьому, зокрема є відмінність адміністративного судочинства від цивільного чи господарського.

У зв`язку з цим доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції при вирішенні спору принципів змагальності та диспозитивності є безпідставними.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржуване рішення відповідача про результати розгляду повторної скарги саме по собі не є юридично значимим для позивача, але передчасно вдався до оцінки обставин, що не мають значення для правильного вирішення справи.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції по суті прийнято правильне судове рішення, але із помилковим застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому наявні підстави для зміни рішення в його мотивувальної частині з викладених вище обставин.

Судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволені адміністративного позову, проте помилково зазначені підстави відмови.

Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивування висновків суду.

Оскільки справа відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі № 280/3296/19 змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі № 280/3296/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко