Справа № 300/2173/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/2173/19 пров. № А/857/1221/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Большакової О.О., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі №300/2173/19 (рішення ухвалено в м. Івано-Франківську, головуючий суддя Главач І.А.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 06.11.2019 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправними дії в частині встановлення позивачу щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без врахування 3 років 4 місяців роботи на посаді стажиста судді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області в період з 02.08.1993 по 02.12.1996 та зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці 3 роки 4 місяці роботи на посаді стажиста судді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області та з 03.10.2016 нарахувати і виплатити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до статті 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем відмовлено їй у зарахуванні роботи на посаді стажиста судді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області в період з 02.08.1993 по 02.12.1996 до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, у зв`язку з відсутністю в матеріалах пенсійної справи довідки про стаж роботи з урахуванням періоду роботи на посаді стажиста, а також у зв`язку з тим, під час роботи позивача суддею їй не встановлювалась надбавка за вислугу років з урахуванням спірного періоду роботи на посаді стажиста. Вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує її право на довічне грошове утримання у належному розмірі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в частині встановлення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання в меншому розмірі без врахування 3 років 4 місяців роботи на посаді стажиста судді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області в період з 02.08.1993 по 02.12.1996. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці 3 роки 4 місяці роботи на посаді стажиста судді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 03.10.2016 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до статті 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначає, що період роботи на посаді стажиста судді може бути зараховано до стажу державної служби лише за умови, якщо ця посада відносилась до посад керівних працівників і спеціалістів і було передбачена штатним розписом апарату суду. Однак, у матеріалах справи відсутні дані про внесення посади стажиста судді до штатного розпису Городенківського районного суду Івано-Франківської області за 1993- 1996 роки, а також у трудовій книжці позивача відсутні записи про складення присяги державного службовця.

Позивач не скористалась правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідач подав клопотання про відкладення розгляду даної у справи, у зв`язку з неможливістю направити представника управління на визначену дату. Однак, колегія суддів не бере до уваги вказане клопотання, позаяк таке жодними доказами не підтверджено.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 22.09.2016, у зв`язку з поданням заяви про відставку звільнено з посади суддю Городенківського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 .

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 04.08.1977 позивач з 02.08.1993 по 10.12.1996 працювала на посаді стажиста Городенківського районного суду. 03.12.1996 - призначена на посаду судді Заліщицького районного суду (а.с. 14-17).

Окрім того, відповідно до довідки №3725/08-1432, виданої 12.07.2019 Головним територіальним управлінням юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 (прізвище ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_1 ) з 02.08.1993 по 10.12.1996 працювала на посаді стажиста Городенківського районного суду Івано-Франківської області з оплатою 75 відсотків посадового окладу судді (а.с. 40).

За результатом розгляду заяви позивача про зарахування до стажу його роботи на посаді стажиста Городенківського районного суду Івано-Франківської області, відповіддю №946/К-15 від 09.08.2019 відповідач відмовив у зарахуванні даного періоду до стажу роботи позивача на посаді судді (а.с.12, 13, 25).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що до загального стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на отримання щомісячного грошового утримання належить враховувати період роботи позивача на посаді стажиста Городенківського районного суду Івано-Франківської області з 02.08.1993 по 10.12.1996.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Обчислення стажу державної служби на момент виникнення спірних правовідносин здійснювалось відповідно до Закону № 3723-XII, Порядку №283, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994.

Суть вимог полягає у тому, що період роботи стажистом слід зарахувати до стажу державної служби як судді у відставці на підставі Закону України «Про державну службу» та Порядку №283.

Згідно зі статтею 1 Закону № 3723-XII державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Статтею 2 Закону № 3723-XII визначено, що посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Відповідно до п. 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, прокуратури, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Пунктом 3 Порядку № 283 було передбачено, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах, зазначених у п. 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 283, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Як видно з матеріалів справи, позивач з 02.08.1993 зарахована на посаду стажиста Городенківського районного суду, згідно наказу №02-7/36 від 30.07.1993, з виплатою заробітної плати в розмірі 75% посадового окладу судді та 10.12.1996 звільнена з посади стажиста, на підставі наказу №02-7/70 від 11.12.1996, що підтверджується трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 від 04.08.1977 та довідкою №3725/08-1432, виданою 12.07.2019 Головним територіальним управлінням юстиції в Івано-Франківській.

Позивач посилається на постанову Верховного Суду від 14.11.2018 по справі №819/1550/16, однак апеляційний суд не приймає до уваги такі покликання, позаяк в цій справі зобов`язано районний суд зарахувати до стажу державної служби період роботи позивача на посаді стажиста судді в районному суді і видати довідку розрахунок стажу з урахуванням вказаного стажу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем у вищенаведеній справі №819/1550/16 виступає саме районний суд, де зокрема працювала особа на посаді стажиста та Територіальне управління Державної судової адміністрації, а не управління Пенсійного фонду.

Позиція відповідача ґрунтується на тому, що в матеріалах справи позивачки міститься довідка про стаж її роботи без врахування періоду роботи на посаді стажиста до державної служби, а тому вважає, що в Управління відсутні підстави зараховувати до стажу державної служби перебування позивача на посаді стажиста суду.

Колегія суддів погоджується з управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в цій частині, а також зазначає, що в матеріалах справи зазначена довідка, в якій би був зарахований період перебування позивача на посаді стажиста Городенківського районного суду відсутня.

Позивач не зверталася з позовом до суду, в якому працювала та відповідного Територіального управління Державної судової адміністрації про зобов`язання останніх надати таку довідку, хоча посилається на постанову Верховного Суду від 14.11.2018 по справі №819/1550/16, в якій це право позивача захищено саме у такий спосіб.

Відтак, на переконання колегії суддів звернення до управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з вимогою зараховувати до стажу державної служби перебування позивача на посаді стажиста суду є передчасним.

Замінити відповідача апеляційна інстанція не має повноважень.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відмова ОСОБА_1 у зарахуванні роботи на посаді стажиста судді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області в період з 02.08.1993 по 02.12.1996 до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці є правомірною.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд першої інстанції неповно дослідив вказані обставини справи та дійшов помилкового висновку щодо задоволення адміністративного позову.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи не повно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі №300/2173/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 11.03.2020