Справа № 280/5729/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 березня 2020 року Справа № 280/5729/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі відповідач), в якому просить суд визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-0808 від 25.06.2019 винесене відповідачем.

Ухвалою судді від 25.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позову зазначено, що не погоджується із спірним податковим повідомленням-рішенням, яким визначено позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості у розмірі 2125,46 грн. Вказує, що відповідачем порушено процедуру своєчасного надіслання вказаного рішення на адресу позивача. Крім того, звертає увагу, що у вказаному рішенні вказано податкову адресу позивача: АДРЕСА_1 . Однак, позивача ще у 2012 році знято з реєстрації за вказаною адресою у зв`язку з продажем нерухомого майна за вказаною адресою. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача заперечує проти позову з підстав викладених у письмовому відзиві (вх. №53499 від 17.12.2019), відповідно до якого зазначає, що відповідачем було законно та обґрунтовано прийнято спірне рішення. Вказує, що позивачем не подавалося уточнення інформації та усунення будь-яких розбіжностей по нарахуванню податку на нерухоме майно. Разом із тим, відповідачем, після проведення звірки даних, щодо відповідності даних АІС «Податковий блок» даним з державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно зареєстрованого за позивачем нерухомого майна Запорізьким управлінням ГУ ДПС у Запорізькій області винесено стосовно ОСОБА_1 нове податкове повідомлення-рішення від 04.11.2019 №0-0808 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік на суму 31931,48 грн. У зв`язку з чим, відповідно до приписів пп.266.7.3. п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України попереднє повідомлення-рішення, яке є предметом оскарження у справі, вважається скасованим (відкликаним), про що позивача було повідомлено листом від 05.11.2019№4510/14/08-01-60-05. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Як свідчать матеріали справи 25 червня 2019 року ГУ ДФС винесено податкове повідомлення-рішення №0-0808, яким, згідно з пп.54.3.3 п. 54.3 ст.54, пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 2125,46 грн. за 2018 рік (а.с. 8).

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивачка звернулась до суду з позовом про його оскарження.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 266 Податкового Кодексу України визначено платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкти оподаткування, базу оподаткування, а також пільги із сплати цього податку.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового Кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового Кодексу України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Згідно з пп. 266.3.2 п.266.3 ст. 266 ПКУ база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, підставою для визначення бази оподаткування є дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 пп. 266.5 ст. 266 ПКУ).

За змістом п. 266.7 ст. 266 ПКУ, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до частини 4 ст. 334 Цивільного Кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За приписами частини 1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон № 1952-ІV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

За приписами пункту 1 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

Умови, підстави та процедуру надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначено Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі Порядок №1127).

Пунктом 8 Порядку № 1127 передбачено, що інформація з Державного реєстру прав у паперовій формі надається за заявою особи, яка бажає отримати таку інформацію, або уповноваженої нею особи шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав, фронт-офісу або нотаріуса.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1127 інформація з Державного реєстру прав містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права, їх обтяження щодо одного об`єкта нерухомого майна, наявні в ньому, а також відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав, їх обтяжень щодо такого об`єкта нерухомого майна.

Якщо за зазначеними особою ідентифікаторами пошуку щодо суб`єкта, визначеними у пункті 17 цього Порядку, в Державному реєстрі прав знайдено записи щодо більше ніж одного об`єкта нерухомого майна, така особа отримує для ознайомлення сформований за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав перелік записів про такі об`єкти із зазначенням їх адрес (кадастрових номерів земельних ділянок) та окремо записи, що не містять відомості про адресу об`єкта нерухомого майна.

Після ознайомлення з відповідним переліком особа може отримати щодо кожного з об`єктів нерухомого майна інформацію з Державного реєстру прав.

На думку позивача, оскільки в податковому повідомленні-рішенні вказана адреса позивача: АДРЕСА_2 , за якою ОСОБА_1 знято з реєстрації у 2012 році у зв`язку з продажем вказаної квартири, то відповідно за вказаний об`єкт нерухомого майна відповідачем і було нараховано податок на майно, з чим позивач не погоджується.

Відповідач стверджує, що на час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, містились дані щодо наявності майна належного позивачу за адресою: АДРЕСА_3 , житловий будинок площею 620,6 кв. (1/2 частка).

На підставі вказаної вище інформації контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення №0-0808 від 25.06.2019, яким визначено позивачу податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік на суму 2125,46 грн.

Разом із тим, ГУ ДПС після проведення звірки даних, щодо відповідності даних АІС «Податковий блок» даним з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно зареєстрованого за позивачем нерухомого майна, відповідачем винесено стосовно ОСОБА_1 нове податкове повідомлення-рішення від 04 листопада 2019 року №0-0808, яким визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік на суму 31931,48 грн. (а.с.31), тобто з урахуванням того, що позивач є власником не 1/2 частки майна, а є одноосібним власником майна житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 35).

Отже зазначення в спірному рішенні податкової адреси позивача, за якою позивач наразі вже не зареєстрована, свідчить лише про те, що ОСОБА_1 згідно із ст. 45 Податкового кодексу України, як платником було самостійно визначено саме цю податкову адресу та про зміни адреси не було повідомлено податковий орган, проте, вказане не впливає на визначення податкового зобов`язання.

Більш того, за приписами пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Листом від 05.11.2019 №4510/14/08-01-60-05 відповідач повідомив позивача про скасування податкового повідомлення-рішення від 25.06.2019 №0-0808 на суму 2125,46 грн. (а.с. 29,33).

Також і посилання позивача на несвоєчасне надіслання на її адресу спірного податкового повідомлення-рішення є необґрунтованим у зв`язку з наступним.

Якщо податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції, та з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема, порушення законодавства, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, таке рішення є правомірним, навіть у разі, коли порушено строки його надсилання (вручення), передбачені Податковим кодексом України. Сам факт затримки контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку. У будь-якому випадку порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення, жодним чином не впливає на його законність.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 13.02.2018 року по справі №820/1975/17.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав для їх задоволення.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати на користь позивача стягненню не підлягають.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр. Соборний, б. 166, ) про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н. В. Стрельнікова