Справа № 820/2362/17
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 р.Справа № 820/2362/17

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Заступника прокурора Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., місце складання м. Харків, повний текст складено 09.12.19 року по справі № 820/2362/17

за позовом Прокуратури Харківської області

до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Прокуратура Харківської області звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд скасувати як незаконну постанову від 17.05.2017 року про накладення на прокуратуру Харківської області штрафу, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою В.Е. у виконавчому провадженні №53229332.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що старшим державним виконавцем Бурлою В.Е. 17.05.2017 винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 10200 грн. у зв`язку з повторним невиконанням боржником рішення суду. Прокуратура Харківської області в адміністративному позові зазначила, що не має правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків Державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України. Складаючи постанову від 17.05.2017 про накладення на боржника штрафу в розмірі 10200 грн. старшим державним виконавцем Бурлою В.Е. в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» не вказано повне найменування стягувача, його місцезнаходження та ідентифікаційний код. Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено розмір штрафу, що накладається на юридичну особу у разі невиконання рішення суду без поважних причин - 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. На думку позивача, в порушення вказаної вимоги старший державний виконавець не надав оцінку доводам боржника щодо наявності поважності причин невиконання рішення суду та наклав на боржника штраф у розмірі 10200 грн., що не визначено нормою Закону.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 у справі № 440/3782/19 відмовлено в задоволенні адміністративного позову

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2016 у справі №820/4128/16 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до прокуратури Харківської області, третя особа: ГУ ДКС України у Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2016 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року по справі №820/4128/16 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог за період з 15.07.2015 по 04.07.2016, ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправними дії прокуратури Харківської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 заробітної плати за період з 15.07.2015 по 04.07.2016 відповідно до ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", зобов`язано прокуратуру Харківської області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_2 відповідно до положень ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" за період з 15.07.2015 по 04.07.2016 з урахуванням проведених виплат, в іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року по справі № 820/4128/16 залишено без змін.

По справі №820/4128/16 Харківським окружним адміністративним судом 09.12.2016 року видано виконавчий лист.

За заявою ОСОБА_2 від 21.12.2016 року, 04.01.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Бурлою В.Е. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53229332 про примусове виконання виконавчого листа №820/4128/16, виданого Харківським окружним адміністративним судом 09.12.2016. Боржнику надано строк до десяти робочих днів з моменту винесення постанови для самостійного виконання.

Вищевказана постанова отримана прокуратурою Харківської області 16.01.2017, про що свідчить відмітка штампу вхідної кореспонденції на супровідному листі (вх.№127ж-17).

Прокуратурою Харківської області на адресу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 19.01.2017 за № 05/3-88вих17 надіслано клопотання про неможливість виконати рішення суду із зазначенням поважних причин невиконання судового рішення (вх.№1510-0-26-17 від 25.01.2017). У вищевказаному клопотанні прокуратура Харківської області з посиланням на приписи ст.31 Закону України "Про виконавче провадження" просила державного виконавця звернутися до суду щодо роз`яснення постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2016 по справі №820/4128/16, яка є незрозумілою в частині її виконання щодо проведення нарахування та виплат заробітної плати стягувачу за період з 15.07.2015 по 04.07.2016 відповідно до ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру".

20.01.2017 старшим державним виконавцем Бурлою В .Е. на адресу прокуратури Харківської області направлена вимога про виконання у семиденний строк з дня її отримання виконавчого листа №820/4128/16 від 09.12.2016, про що необхідно повідомити відділ та вказати відповідальну особу за виконання даного рішення та її посаду.

Прокуратурою Харківської області на адресу Департаменту 31.01.2017 надіслано лист за №05/3-121вих17 про неможливість виконати рішення суду із зазначенням поважних причин, який отриманий адресатом 03.02.2017.

02.03.2017 старшим державним виконавцем Бурлою В.Е. на адресу прокуратури Харківської області направлена повторна вимога про виконання у семиденний строк з дня її отримання виконавчого листа №820/4128/16 від 09.12.2016, про що необхідно повідомити відділ та вказати відповідальну особу за виконання даного рішення та її посаду.

02.03.2017 старшим державним виконавцем Бурлою В.Е. винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100 грн. у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду та законних вимог державного виконавця.

Вищевказані вимога державного виконавця від 02.03.2017 та постанова про накладення штрафу від 02.03.2017 з супровідним листом надійшли до прокуратури Харківської області 09.03.2017.

Прокуратура Харківської області звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просила суд: скасувати постанову від 02.03.2017 року про накладення на прокуратуру Харківської області штрафу, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурловою В.Е. у виконавчому провадженні №53229332.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2017 року адміністративний позов Прокуратури Харківської області до департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови задоволено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 року по справі №820/1162/17, апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2017р. по справі № 820/1162/17 скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову Прокуратури Харківської області до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови відмовлено.

В межах вказаної справи суд прийшов до висновку про те, що посилання позивача на незрозумілість постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2016 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 не є поважною причиною його невиконання, оскільки ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 року у задоволенні заяви Прокуратури Харківської області про роз`яснення постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2016 року по справі №820/4128/16 було відмовлено в зв`язку з тим, що рішення суду є чітким, ясним і додаткового роз`яснення не потребує. Матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем дій щодо звернення до розпорядника бюджетних коштів з питань виділення коштів для здійснення виплати за рішенням суду заробітної плати ОСОБА_2 та внесення змін до кошторисних призначень, а отже посилання позивача на відсутність відповідних бюджетних асигнувань для виплати заробітної плати ОСОБА_2 як на поважність причин невиконання рішення суду колегія суддів вважає неповажними. Крім того, колегія суддів зазначає, що відсутність бюджетних коштів у боржника, який є державним органом, не є підставою для невиконання судового рішення. Посилання позивача на неможливість проведення перерахунку заробітної плати ОСОБА_2 на підставі рішення суду поза межами видатків Державного бюджету на оплату праці колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в силу приписів статті 255 КАС України постанова суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі і вчинення дій щодо перерахунку заробітної плати не залежить від наявності відповідного фінансування. Отже, враховуючи не проведення позивачем перерахунку заробітної плати ОСОБА_2 , колегія суддів прийшла до висновку, що невиконання рішення суду у строк наданий державним виконавцем для добровільного виконання прокуратурою Харківської області відбулося без поважних причин. Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана постанова про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду прийнята з врахуванням всіх обставин справи.

Отже, враховуючи, що рішення суду озивачем було не виконано у строк наданий державним виконавцем без поважних причин, то колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення штрафу на позивача за невиконання рішення суду.

Відповідно до положень ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 року підтверджено правомірність постанови від 02.03.2017 року про накладення на прокуратуру Харківської області штрафу, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурловою В.Е. у виконавчому провадженні №53229332.

17.05.2017 старшим державним виконавцем відділу Бурла В.Е. керуючись вимогами статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повторне накладення штрафу на боржника у розмірі 10200,00 грн., яка направлена боржнику супровідним листом від 17.05.2017 за №53229332/2.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи, що рішення суду позивачем було не виконано у строк наданий державним виконавцем без поважних причин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення штрафу у подвійному розмірі на позивача за невиконання рішення суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст. 1, 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" визначено відповідальність за невиконання рішення, що, зокрема, зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

В спірних правовідносинах предметом спору є правомірність або неправомірність накладення на позивача штрафу у виконавчому провадженні №53229332/2.

Відповідно до п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно п. 31 цього Порядку У разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Якщо у боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, недостатньо відкритих асигнувань (коштів на рахунках) для виконання виконавчого документа, безспірне списання коштів здійснюється частково. На виконавчому документі ставиться відмітка про обсяг списаних коштів, яка засвідчується підписом відповідальної особи, скріпленим гербовою печаткою.

Боржник або бюджетна установа, що здійснює централізоване обслуговування боржника, зобов`язані протягом одного місяця після надходження зазначеної вимоги надіслати органу Казначейства письмове повідомлення про заходи, вжиті ними з метою виконання судового рішення, та у разі, коли в результаті здійснення таких заходів не забезпечено виконання судового рішення у повному обсязі, - надсилати щомісяця повідомлення про вжиті заходи.

Безспірне списання коштів здійснюється з моменту відкриття відповідних асигнувань.

На період виконання вимоги орган Казначейства здійснює проведення платежів за платіжними дорученнями боржника або бюджетної установи щодо операцій, пов`язаних із централізованим обслуговуванням боржника, лише за платежами, зазначеними в пункті 25 цього Порядку.

Підпунктом 2 пункту 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників передбачено, що у разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому, пункти 24 - 34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми. Відтак, виконання рішення суду здійснюється за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» Державною казначейською службою України.

Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 826/721/16.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для прийняття оскаржуваної постанови від 17.05.2017 року у виконавчому провадженні №53229332 про накладення штрафу, оскільки виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач, суб`єкт владних повноважень, не виконав обов`язку, покладеного на нього відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення та не спростував факт прийняття оскаржуваної постанови з пропуском строку для її прийняття.

При цьому, колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів, приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 у справі № 440/3782/19 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року по справі № 820/2362/17 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов прокуратури Харківської області до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову від 17.05.2017 року про накладення на прокуратуру Харківської області штрафу, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою В.Е. у виконавчому провадженні №53229332.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 10.03.2020 року