Справа № 359/9615/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 359/9615/19 Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Шурка О.І.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - поліцейський взводу ТОР Батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Атаманенко Андрій Володимирович, про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

До Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа - поліцейський взводу ТОР Батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Атаманенко Андрій Володимирович, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Хорошої Натели Важанівни від 16.09.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60061428.

Позивачем зазначено, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена на підставі незаконної постанови від 15.07.2019 серії НК № 005546 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. При цьому, органом патрульної поліції передчасно направлено на примусове виконання дану постанову, а відповідачем відкрито виконавче провадження № 60061428, оскільки дана постанова оскаржена позивачем до суду, тобто, термін її виконання не настав. Також позивач зазначає, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого документа, який не відповідає вимогам закону, а також звертає увагу на наявність в ній помилок.

Згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2019, адміністративна справа № 359/9615/19 передана на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

13.11.2019 до Київського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 359/9615/19.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 відкрито провадження в адміністративній справі.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, при цьому, посилаючись на неповне дослідження та не надання належної оцінки доказам та аргументам, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, поліцейським взводу ТОР БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області 15.07.2019 винесено постанову серії НК № 005546 про застосування до ОСОБА_1 штрафу, в розмірі 255 грн. (а.с. 12 т. 1)

Головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Хорошою Нателою Важанівною 16.09.2019 прийнято постанову, якою відкрито виконавче провадження № 60061428 з примусового виконання постанови від 15.07.2019 серії НК № 005546 (а.с. 16-17 т. 1)

Вважаючи протиправною та такою, що підлягає скасуванню постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного:

- постанова про притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху набирає чинності одразу після її вручення, а її оскарження не призупиняє набрання чинності;

- приймаючи до виконання виконавчий документ, державним виконавцем не було встановлено жодної із передбачених ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII підстав, за яких виконавчий документ повертається стягувачу. У зв`язку із цим, встановивши, що виконавчий документ відповідав вимогам, які висуваються до нього Законом України «Про виконавче провадження», державним виконавцем правомірно відкрито виконавче провадження з виконання зазначеної постанови;

- станом на час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець не володів інформацією щодо оскарження виконавчого документа у судовому порядку;

- дослідивши наявну в матеріалах справи копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2019 № 60061428, суд першої інстанції дійшов висновку, що вона відповідає вимогам Інструкції;

- у частині посилань на зазначення в оскаржуваній постанові неправильної дати набрання законної сили (набрання чинності) виконавчим документом 24.07.2019, суд першої інстанції зазначив про те, що дана обставина самостійно не може бути підтвердженням протиправності оскаржуваної постанови;

- щодо інших посилань позивача на допущення процедурних порушень державним виконавцем, суд першої інстанції констатував, що останні не можуть бути підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги:

- суд першої інстанції встановив дату набрання чинності постановою про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху, однак, не врахував того, що строк виконання постанови серії НК № 005546 від 15.07.2019 року не настав, у силу ст. 307 КУпАП;

- судом не досліджено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази направлення чи отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження;

- оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, зупиняє її примусове виконання до розгляду відповідної скарги. Враховуючи, що постанову про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії НК № 005546 від 15.07.2019 оскаржено до суду, а остаточного рішення в даній справі прийнято не було, то і термін виконання зазначеної постанови не настав;

- постанова про відкриття виконавчого провадження позбавляє позивача права на добровільне виконання, у випадку відмови в задоволенні скарги про неправомірність постанови;

- судом першої інстанції не досліджено також обставини, викладені в позовній заяві в сукупності, адже, окрім порушення прав позивача, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушення норм Закону України «Про виконавче провадження»;

- зміст оскаржуваної постанови не відповідає пункту 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме, у вступній частині постанови неповністю зазначена назва виконавчого документа, невірно зазначений суб`єкт, ким виданий виконавчий лист, не зазначена резолютивна частина виконавчого документа; відсутня мотивувальна частина постанови про відкриття виконавчого провадження (зазначене лише посилання на певні статті Закону України «Про виконавче провадження»); помилкова дата набрання законної сили виконавчим документом;

- відповідачем направлено постанову про відкриття виконавчого провадження простим листом. Дату направлення даного листа встановити неможливо, оскільки відтиск штампу поштового відділення на конверті нечіткий;

- державний виконавець не перевірив відповідності виконавчого документа вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, в частині зазначення реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника, у виконавчому документі відсутня дата набрання рішенням законної сили та строк пред`явлення до виконання, а також, відсутні дані щодо особи, що видала даний виконавчий документ.

Зважаючи на вказане вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 283 КУпАП, визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

Відповідно до положень ст. 291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. Тобто, визначено особливий порядок набрання законної сили даної постанови, який не передбачає саме відтермінування набрання чинності постановою у разі її оскарження.

Нормами ст. 307 КУпАП, передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, постанова про притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху набирає чинності одразу після її вручення, а її оскарження не призупиняє набрання чинності.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України від 02.06.2016 «Про виконавче провадження», постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом є рішеннями, що підлягають примусовому виконанню, виконавчими документами.

Так, нормами ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», визначено вимоги до виконавчого документа, у якому зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Слід звернути увагу на те, що ч. 4 цієї ж статті, встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Державний виконавець при надходженні виконавчого документа перевіряє її на відповідність вимогам ст. ст. 3, 4 Закону України «Про виконавче провадження», та у випадку відповідності вимогам зазначених статей, відкриває виконавче провадження.

Під час розгляду даного спору по суті, судом першої інстанції було досліджено, що постанова від 15.07.2019 серії НК № 005546 була отримана позивачем в день її прийняття, про що свідчить особистий підпис позивача, а отже, набрала законної сили саме 15.07.2019. (а.с. 12)

При цьому, приймаючи до виконання виконавчий документ, державним виконавцем не було встановлено жодної із передбачених ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII підстав, за яких виконавчий документ повертається стягувачу. У зв`язку із цим, встановивши, що виконавчий документ відповідав вимогам, які висуваються до нього Законом України «Про виконавче провадження», державним виконавцем правомірно відкрито виконавче провадження з виконання зазначеної постанови.

Варто зазначити, що посилання апелянта на норми ст. ст. 299 та 307 КУпАП, у даному випадку, є необгрунтованими, оскільки ст. 299 КУпАП передбачено, що при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення, виконавчий документ підлягає виконанню тільки після результатів оскарження постанови, тобто, дана стаття підлягає застосуванню, у випадку повідомлення державного виконавця до відкриття виконавчого провадження про оскарження постанови. У свою чергу, ч. 1 ст. 307 КупАП, визначено умову сплати штрафу в разі оскарження постанови - не пізніше 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Тобто, дійсно, законодавством передбачено можливість оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, та відтермінування виконання даної постанови, проте важливим є повідомлення уповноваженого органу про оскарження цієї постанови.

У даному випадку, станом на час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження - 16.09.2019, державний виконавець не володів інформацією щодо оскарження виконавчого документа у судовому порядку, а позивач листом повідомив про це відділ виконавчої служби лише 02.10.2019. (а.с. 19)

Таким чином, доводи апелянта про те, що на момент прийняття відповідачем постанови з виконання виконавчого документа, остання вже була предметом оскарження у суді є безпідставними, оскільки зазначені обставини є підставою для зупинення примусового виконання, а не відмови у відкритті виконавчого провадження. Ці дві процесуальні дії регламентовані Законом України «Про виконавче провадження» і не можуть бути ототожнені.

Слід врахувати п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VIII, яким передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Тобто, суд першої інстанції цілком правильно звернув увагу на те, що боржник у виконавчому провадженні у разі оскарження в судовому порядку виконавчого документа, не позбавлений права ініціювати перед судом питання про зупинення стягнення на підставі такого виконавчого документа, що також висвітлено і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 580/1547/19.

Щодо посилання апелянта на невідповідність оскаржуваної постанови вимогам закону у зв`язку з тим, що вона містить не повну назву виконавчого документа, органу, що видав виконавчий лист, а мотивувальна частина оскаржуваної постанови містить лише посилання на норми закону, у резолютивній частині не зазначено строку та порядку її оскарження, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону № 1404-VIII, інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України розроблено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5).

Так, п. п. 6, 7 Інструкції, визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова, як окремий документ, містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа; за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Якщо постанова надсилається у формі електронного документа, на таку постанову накладається кваліфікований електронний підпис із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Колегія суддів зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2019 № 60061428 відповідає вимогам Інструкції, у ній зазначено номер виконавчого провадження - № 60061428, у вступній частині зазначено назви постанови, дату видачі постанови та місця її винесення - про відкриття виконавчого провадження, 16.09.2019, м. Бориспіль, найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я а по батькові державного виконавця, який виніс постанову - головний державний виконавець Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Хороша Натела Важанівна; назву виконавчого документа, коли та ким він виданий, резолютивну частину документа постанова № НК 005546, видана 15.07.2019 Батальйоном патрульної поліції про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у сумі 510 грн. У мотивувальній частині із зазначенням мотив, з яких виконавець прийняв відповідне рішення - набрання виконавчим документом законної сили, та посилання на норми закону, на підставі яких винесено постанову. Резолютивна частина оскаржуваної постанови містить зазначення прийнятого виконавцем рішення про відкриття виконавчого провадження, також реквізити та резолютивну частину виконавчого документа, посилання на закон, яким визначено строк і порядок оскарження постанови - Закон України «Про виконавче провадження». Крім того, у п. 5 постанови роз`яснено право оскарження даного документа. (а.с. 129)

У частині доводів апелянта про помилкове зазначення дати набрання законної сили (набрання чинності) виконавчим документом - 24.07.2019, замість правильної - 15.07.2019, колегія суддів зазначає, що це не може бути підтвердженням протиправності оскаржуваної постанови та самостійною підставою для її скасування.

Крім того, посилання позивача на процедурні порушення, а саме, порушення відповідачем вимог закону щодо надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження саме рекомендованим поштовим відправленням, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для скасування постанови, та підлягають дослідженню у справі про оскарження відповідних дій державного виконавця з її надсилання, які у даній справі не є предметом спору. Також, слід врахувати, що позивач не заперечує отримання від відповідача поштою копії постанови про відкриття виконавчого провадження, додаючи конверт до позовної заяви. (а.с. 18)

Щодо відсутності у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків та дати народження боржника, зазначена обставина також не може бути підставою для повернення виконавчого документа, адже відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Крім того, відсутність зазначених даних, жодним чином не порушує права боржника.

Саме по собі порушення процедури прийняття рішення, не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття рішення, необхідно розуміти не як вимоги до нього, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття рішення, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, які взагалі не впливають на його дійсність.

Тож, сама по собі наявність у рішенні суб`єкта владних повноважень процедурних порушень/помилок/неточностей, не може бути беззаперечною підставою для визнання його протиправним та його скасування, за умови, якщо що в сукупності, суд дійде висновку про те, що таке рішення прийнято у порядку та у спосіб, визначений законодавством, а процедурні порушення, що були допущені, не можуть автоматично ставити під сумнів правомірні дії та нівелювати всі наслідки. Важливим аспектом є також те, щоб допущені помилки та неточності загалом не спотворювали суть рішення та не мали наслідком допущення порушень прав осіб, стосовно яких прийнято таке рішення. Наведені апелянтом обставини, не зумовлюють порушень його прав, а лише стосуються загальних відомостей, постанова про відкриття виконавчого провадження є чіткою та зрозумілою, прийнятою на підставі конкретного виконавчого документа та відображає його зміст.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому», не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, слід акцентувати увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляду у цілому на несправедливий». Скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки при прийнятті оскаржуваної постанови, відповідачем не було порушено критеріїв правомірності, передбачених приписами ч. 2 ст. 2 КАС України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто, прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню. Судом першої інстанції було надано належну та достатню оцінку основним доводам сторін.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко