Справа № 320/4797/19
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2020 року № 320/4797/19
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України Київської області протиправною у непризначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 8 років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 8 років з 04.10.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з урахуванням того, що рішенням сулу позивачу було відновлено статус евакуйованого із зони відчуження в 1986 році, та те. що позивач на період всього судового розгляду не мав реальної можливості скористуватися своїми статусом, отримувати пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшеним пенсійним віком на 8 років у віці 52 роки. Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що прийняте без урахування усіх наявних у позивача критеріїв, які дають право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали в наслідок аварії на ЧАЕС».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що для призначення пенсії необхідно надавати підтверджуючі документи, що визначають особливий статус особи є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування. Заявником до заяви про призначення пенсії додано зокрема копію посвідчення громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження категорія 2 серія (Б) №01018. Оскільки заявником не надано довідку про період (періоди) на територіях радіоактивного забруднення, а рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 №810/4186/18 встановлюється лише юридичний факт того, що ОСОБА_1 на момент аварії на Чорнобильській АЕС 26.04.1986, та до дня евакуації 04.05.1986 , перебував у зоні відчуження, звідки був евакуйований. Зобов`язання щодо призначення пенсії дане рішення не містить. Згідно поданих документів. Загальний стаж становить 37 років 4 місяців 12 днів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Залісся Чорнобильського району Київської області, що підтверджується копією його свідоцтва про народження № НОМЕР_1 , виданого 26.10.1963, та копією паспорту. Одразу після закінчення школи навчався у Київському політехнікумі зв`язку з 01.09.1985 (наказ № 124 від 28.08.1985), що підтверджується копією трудової книжки, довідкою від 23.09.2015 видана виконкомом Новозаліської сільської ради Бородянського району Київської області, копією диплому серії НОМЕР_2 виданого 29.04.1988, копією виписки з семестрових і екзаменаційних відомостей до диплому від 29.04.1988. Постійно проживав зі своїми батьками в с. Залісся.

Позивачу виконкомом Київської обласної ради народних депутатів було видано довідку № 71574, яка, була підставою для видачі йому посвідчення громадянина евакуйованого у 1986 році із зони відчуження (категорія 2) серія НОМЕР_3 від 24.12.1992.

25 грудня 2015 року Комісією по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році було прийнято рішення, яке оформлене у вигляді протоколу № 182, відповідно до якого: Не підтверджено у безумовному порядку факт проживання на момент аварії у 1986 та евакуацію в установленому порядку із с. Залісся Чорнобильського району Київської області. Відповідно до резолютивної частини рішення комісія вирішила: «Визнати посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2 серія НОМЕР_3 від 24.12.1992 виданим безпідставно. Безпідставно видане посвідчення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 підлягає вилученню. Довідку № 71574 (додаток № 3 до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51) про евакуацію із с. Залісся визнати недійсною».

30 листопада 2018 року рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 810/4186/18 за позовом ОСОБА_1 до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, Київської обласної державної адміністрації позов позивача було задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації, яке оформлене у вигляді протоколу від 25.12.2015 №182, в частині, що стосується ОСОБА_1 . Зобов`язано Київську обласну державну адміністрацію поновити ОСОБА_1 статус громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження, та видати йому відповідне посвідчення. Позивачу, рішенням суду було відновлено статус евакуйованого із зони відчуження в 1986 році.

Позивач 10.07.2019 звернувся з заявою до відповідача про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 8 років. Разом з тим, відповідачем було відмовлено в позивачу в задоволенні даної заяви.

Не погоджуючись з відмовою відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я врегульовано Законом України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на момент звернення Позивача із заявою про призначення пенсії, далі - Закон №796-ХІІ).

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

За правилами абзацу 2 пункту 2 частини 2 статті 55 Закону №796-ХІІ, потерпілі від Чорнобильської катастрофи: - евакуйовані з інших територій зони відчуження у 1986 році мають право на зменшення віку на 8 років.

Відповідно до етапі 14 Закону №796-ХП, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; - евакуйовані у 1986 році із вони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); - особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Згідно зі статтею 65 Закону №796-ХІІ документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

В силу вимог етапі 15 Закону №796-ХІІ, підставами для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і тих, які самостійно переселилися, відповідно до статті 4 є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення.

Відповідно до пункту 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 (чинного на момент звернення позивача із заявою про призначення), учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 р. - не менше 14 календарних днів видаються відповідні посвідчення.

В пункті 10 цього Порядку уточнюється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Слід зазначити, що єдиним документом, що підтверджує статус евакуйованих із зони відчуження та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Згідно з абзацом 8 підпункту 5 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії), до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм етапі 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статус евакуйованого із зони відчуження в 1986 році.

Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують статус евакуйованого із зони відчуження в 1986 році, який не обмежується лише довідкою за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Відповідачем не заперечується встановлений юридичний факт рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 №810/4186/18, що ОСОБА_1 на момент аварії на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року та до дня евакуації 04 травня 1986 року, перебував в зоні відчуження, звідки був евакуйований.

Верховний Суд у постановах від 23.05.2018 у справі №398/3509/16-а та від 27.02.2018 у справі №344/9789/17 висловив правовий висновок щодо застосування статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Верховний Суд вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус, постраждалого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (2 категорія).

Таким чином, позивачем підтверджено статус постраждалого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який був евакуйований 1986 році, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач, який у передбаченому законом порядку набув статусу потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, згідно з абзацом 2 пункту 2 частини 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на пільгове зменшення пенсійного віку, встановленого статтею 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на 8 років.

З огляду на що, бездіяльність відповідача, яка полягає у не призначенні пенсії за віком позивачу як потерпілому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправною.

Що стосується позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 8 років з 04.10.2015, суд враховує наступне.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

У свою чергу ознакою дискреційних повноважень є право суб`єкта владних повноважень приймаючи рішення, вчиняючи дії чи утримуючись від їх вчинення, діяти із певною свободою розсуду, тобто можливістю обрати одне з кількох юридично допустимих рішень.

Суд констатує, що задоволення вимоги про зобов`язання відповідача вчинити передбачені чинним законодавством дії, відступити від яких він не мав права, однак незаконно відмовився їх вчиняти, чим порушив конституційні права людини і громадянина, не є втручанням у компетенцію суб`єкта владних повноважень.

Водночас, як вже зазначалось судом вище, призначення та виплата пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV і Закону №796-XII.

Частиною першою статті 45 Закону України Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

З матеріалів справи судом встановлено, що із заявою про призначення пенсії позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України 10.07.2019, що підтверджується розпискою-повідомленням.

Таким чином, з урахуванням наведених вище положень законодавства, право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років виникло у позивача 10.07.2019.

При цьому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію зі зменшенням пенсійного віку не підлягають задоволенню з огляду на положення частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки право на звернення до суду виникає у позивача у разі порушення його прав, свобод чи інтересів, у зв`язку з чим вимоги на майбутнє не можуть бути предметом розгляду у суді.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 8 років з 10.07.2019 року.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 134, 139, 143, 242-246, 251, 255, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України Київської області протиправною у непризначені ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 8 років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 8 років з 10.07.2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.
Суддя Лиска І.Г.