Справа № 222/1742/19
Суддя: Подліпенець Є. О.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 222/1742/19
Провадження № 2-а/222/1/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Темір В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - поліцейський роти №1 батальйону № 1

УПП в Донецькій області сержант

поліції Дядюра О.О.

представники учасників справи:

представник позивача - адвокат Тесля А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське, за участю позивача ОСОБА_1 , та його представника адвоката Тесля А.В., справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Донецькій області сержанта поліції Дядюра Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1491017 від 05.06.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. винесену поліцейським роти №1 батальйону № 1 УПП в Донецькій області сержантом поліції Дядюра О.О.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 05.09.2019 року поліцейський роти №1 батальйону № 1 УПП в Донецькій області сержант поліції Дядюра О.О. виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1491017, якою на нього наклав стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн. Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 05.09.2019 року о 17 год. 32 хв. 19 сек. в м. Маріуполь, вул. Нікопольський, 142-а, керуючи транспортним засобом Шкода Суперб д,н. НОМЕР_1 порушив правила розташування ТЗ на проїзній частині, здійснив виїзд на трамвайні колії зустрічного напрямку, які відокремлені суцільною 1.1. чим порушив п. 11.9 ПДР України - порушення забор. виїзду на трамв. колію зустріч. напрямку відокрем. від проїз. част. трамв. колії та розділ. смугу. Проте, він ПДР України не порушував, а здійснив розворот, в іншому, дозволеному для цього місці. Доказів

скоєння адмінправопорушення, йому надано не було. Таким чином, докази його вини відсутні, і не зазначені в оскаржуваній постанові, що свідчить про відсутність в його діях складу адмінправопорушення, що передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а тому постанова прийнята з порушенням діючого законодавства, не є обґрунтованою та законною, а тому підлягає скасуванню. Крім цього оскаржувана постанова, йому була направлена поліцейським, поштою поза межами триденного строку визначеного розділом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, що також є самостійною підставою для її скасування.

Ухвалою судді від 23.09.2019 року позовна заява ОСОБА_1 , залишена без руху з наданням десятиденного строку для усунення недоліків.

23.10.2019 року позивач усунув недоліки позовної заяви, про що надав відповідну письмову заяву про усунення недоліків з уточненою позовною заявою.

Ухвалою судді від 24.10.2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні Володарського районного суду Донецької області. Крім цього, відповідачу роз`яснено що він за три дні до початку судового засідання має право подати відзив на позов та докази у разі заперечення позовних вимог за наявності. Також відповідачу роз`яснено його обов`язок відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, надати суду всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчинення дії, з приводу яких подано позов.

Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи.

Також стороні відповідача разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Крім цього слід зазначити, що в ході судового розгляду справи, ухвалою суду від 28.11.2019 року у відповідача було витребувано додаткові докази, а саме відеозапис (відеофіксацію) безпосередньо вчинення позивачем правопорушення, який відповідачем надано не було.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Тесля А.В., під час судового розгляду справи підтримали позовні вимоги з вищезазначених підстав, та наполягали на їх задоволенні. Крім цього звернули увагу, що в позові допущено описку в даті оскаржуваної постанови, а тому просили скасувати постанову саме від 05.09.2019 року. Позивач також пояснив, що він ПДР не порушував, докази його вини відсутні, а тому постанову слід скасувати. Між тим в останнє судове засідання, сторона позивача, будучи належним чином повідомленої про дату, час та місце розгляду справи, не прибула. Від позивача наявна письмова заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач поліцейський роти №1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Донецькій області сержант поліції Дядюра О.О. в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Проте, надіслав суду поштою відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позовні вимоги сторони позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки на їх підтвердження останнім не надано належних та допустимих доказів. Також зазначив, що позивача законно було притягнуто до адмінвідповідальності та винесено оскаржувану постанову. Відповідачем в якості доказу наданий оптичний диск з даними на якому зафіксоване спілкування поліцейського та визнання позивачем порушення ПДР України. Також при застосуванні адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. було враховано положення ст.ст. 33, 36, 284 КУпАП. Крім цього відповідач у відзиві просив суд розглянути справу без його участі, та додав оптичний диск з відеозаписом.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників судового процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез`явившегося відповідача та закінчив розгляд справи без участі сторони позивача.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, відеозапис, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. 288 КУпАП постанова посадової особи по справі про адмінправопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАСУ), з особливостями визначеними КУпАП. Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, даний позов розглядається в порядку та відповідно до вимог КАС України, з урахуванням особливостей визначених КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1491017 від 05.09.2019 року винесеної поліцейським роти №1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Донецькій області сержантом поліції Дядюра Олександром Олександровичем позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він 05.09.2019 року о 17-32 год. в м. Маріуполь по вул. Нікопольський, 142 - а, керуючи транспортним засобом SKODA SUPERB н.з. НОМЕР_1 порушив правила розташування ТЗ на проїзній частині, здійснив виїзд на трамвайні колії зустрічного напрямку, які відокремлені суцільною смугою, чим порушив п. 11.9 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до п. 11.9 ПДР України забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайної колії та розділювальну смугу.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП, між іншого, передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого їх захисника представників і адвоката.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене, як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливість настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено, позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, тою обставиною, що він не порушував ПДР України, а докази протилежного відсутні, що виключає його відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач в свою чергу, посилається на відеофіксацію з нагрудної відеокамери поліції, якою зафіксовано власне визнання водієм ОСОБА_1 , факту порушення ПДР.

З наданого відповідачем оптичного диску, дослідженого під час розгляду справи вбачається, що на ньому міститься відеозапис подій, що відбувалися після зупинки автомобілю позивача. Відеофіксації щодо порушення позивачем п. 11.9 ПДР України наданий відеозапис не містить. Такої відеофіксації, відповідач, і не надав на вимоги ухвали суду від 28.11.2019 року про витребування доказів.

Таким чином відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого у відповідності до ст. 77 КАС України покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, на спростування доводів позивача не представлено суду жодних доказів які б підтверджували в діях позивача наявність складу адмінправопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме порушення останнім вимог п. 11.9 ПДР України, в зв`язку з чим суд вважає, що доводи позивача є не спростованими та слушними, а тому його вимоги щодо скасування оскаржуваної постанови підлягають задоволенню, а відповідна справа про адміністративне правопорушення відносно останнього, у відповідності до положень п.3 ч.3 ст. 286 КАС України- закриттю.

Щодо посилання відповідача у відзиві, на визнання водієм під час розгляду справи про притягнення його до адмінвідповідальності своєї вини, слід зазначити наступне.

Так, дійсно, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про

адміністративне правопорушення є пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідач вказує, що доказом вини позивача в порушенні ним ПДР України, є особисті пояснення останнього, який в ході розгляду адмінсправи не заперечував факт порушення п. 11.9 ПДР України.

Між тим, Розділом ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року (далі Інструкція) регламентовано процедуру розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, п.5 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Також, п.9 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складання протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 Розділу ІІІ Інструкції). Аналогічні положення закріплені в ст. 252 КУпАП.

Таким чином поліцейський, як особа уповноважена на розгляд справи, під час розгляду такої справи, має дотримуватися вищенаведених приписів законодавства, в протилежному випадку вчинені дії є неправомірними, та як наслідок тягнуть незаконність прийнятих рішень і їх скасування.

З дослідженого відеозапису вбачається, що під час розгляду адмінсправи за вищевказаною процедурою, після роз`яснення поліцейським прав водію (позивачу у справі), останній жодних пояснень щодо суті правопорушення не надавав та клопотань не заявляв, а тому посилання відповідача на покази позивача, як на доказ при винесенні оскаржуваної постанови є безпідставними.

Між тим, з відеозапису вбачається, що позивачем дійсно визнавався факт порушення ПДР України, але ці пояснення він надав поліції одразу після його зупинки та до початку процедури розгляду справи, зокрема до роз`яснення йому прав передбачених ст. 63 КУ України та ст. 268 КУпАП, в зв`язку з чим ці покази не повинні були братися до уваги (враховуватися) відповідачем при прийнятті рішення у справі, як отримані в не процесуальний спосіб з порушеннями права на захист особи, яка притягується до адмінвідповідальності.

Крім цього слід зазначити, що відповідач при притягненні позивача до адмінвідповідальності, в порушення вимог п.10 Розділу ІІІ Інструкції та ст.ст. 251, 252 КУпАП не вчинив жодних дій щодо встановлення (збирання) всіх фактичних даних, на основі яких він мав встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні, а також не надав оцінку доказам у їх сукупності, обмежившись лише поясненнями водія.

Щодо доводів позивача з приводу несвоєчасного надіслання на його адресу примірнику оскаржуваної постанови, то дана обставина на думку суду не є підставою для скасування

прийнятого відповідачем рішення, а тому з цієї підстави спірна постанова не підлягає скасуванню.

Інші доводи сторін не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 20, 22, 72, 77, 241-246, 250-252, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, ст.ст. 1, 7, 9, 222, 268, 278, 280, 283, 288 КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Донецькій області сержанта поліції Дядюра Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1491017 від 05.09.2019 року складену поліцейським роти №1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Донецькій області сержантом поліції Дядюра Олександром Олександровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (паспорт: серія НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1 ) за ч.2 ст. 122 КУпАП і накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (паспорт: серія НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за ч.2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Є.О. Подліпенець