Справа № 200/12129/19-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 р. Справа№200/12129/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Воліковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, управління) про:

- зобов`язання провести перерахунок та здійснити додаткову доплату надбавки на неповнолітнього утриманця за період з 27.01.2016 р. по 30.04.2019 р. у розмірі 5102,87 грн. відповідно до постанови КМУ «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 р. № 654;

- зобов`язання провести перерахунок пенсії по інвалідності: за період з 02.07.2008 р. по 26.01.2016 р. з урахуванням загального стажу роботи та індексу інфляції; за період з 27.01.2016 р. по 30.09.2017 р. з урахуванням індексу інфляції; за період з 01.10.2017 р. по 30.09.2018 р. виходячи із середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; за період з 01.10.2018 р. по теперішній час, виходячи із середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на листування у сумі 165 грн. та виплатити на оплату юридичних послуг у сумі 500 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії по інвалідності. У період з 02.07.2008 р. по 30.09.2018 р. був особою з інвалідність третьої групи та отримував пенсію у розмірі 1452 грн. Після проходження огляду МСЕК позивачу було встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з чим позивач надав всі необхідні документи управлінню для зміни розміру пенсії, однак розмір пенсії не змінився. Крім того, відповідач листом від 25.07.2019 р. повідомив, що пенсія була призначена без розрахунку заробітної плати на підставі заяви від 07.08.2008 р. Позивач надав до ПФУ всі необхідні документи, в тому числі довідку про зарплату на час роботи на МПП «Контракт», однак управлінням не було здійснено перерахунку пенсії з урахуванням загального стажу роботи на цьому підприємства.

Крім того, управлінням не було проведено доплату за надбавку на неповнолітнього утриманця за період з 27.01.2016 р. по 30.04.2019 р. у розмірі 5102,87 грн., а також в матеріалах пенсійної справи вказано, що позивач є працюючим пенсіонером, що не відповідає дійсності, оскільки він був звільнений 26.01.2016 р. При призначенні пенсії по інвалідності другої групи з 01.10.2018 р. відповідачем неправомірно було застосовано середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.

13 листопада 2019 року на електрону адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача повністю заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, по-перше, що позивач перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії по інвалідності. Розмір пенсії станом на 01 листопада 2019 року складає 3 619,22 грн., пенсія розрахована згідно діючого законодавства з урахуванням всіх надбавок, на які має право позивач. По-друге, в матеріалах справи міститься заява позивача написана власноручно про призначення пенсії без врахування заробітної плати, оскільки відсутня можливість надати довідку про заробітну плату МПП «Контракт». Довідка про заробітну плату, що надана до позовної заяви не відповідає вимогам, встановленим ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». По-третє, 06 березня 2019 року позивач звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною надбавки. Оскільки зазначене звернення надійшло до 15 числа, розпорядженням управління встановлена надбавка на одного утриманця відповідно до постанови КМУ№654 у розмірі 150 грн. з 01 березня 2019 року. Вчетверте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» з 01 жовтня 2017 року внесено зміни до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсотками показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсотками показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення розміру пенсії. Вп`яте, представник відповідача зазначив, що спірні правовідносини не є такими, що регулюються нормами цивільного законодавства.

Ухвалою суду від 15 листопада 2019 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

25 листопада 2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Позивач заперечував проти доводів, викладених у відзиві на позовну заяву та зазначив, що його звернення про призначення надбавки до пенсії на неповнолітнього утриманця надійшло 13 лютого 2019 року, а звернення від 06 березня 2019 року було повторним. Крім того, позивач зазначив, що в його позовній заяві відсутні посилання на норми статті 625 Цивільного кодексу України.

27 листопада 2019 року на електрону адресу суду надійшли письмові пояснення позивача. Позивач зазначив, що до березня 2019 року отримував мінімальну пенсію, а отже стаж роботи не був врахований для розрахунку пенсії. Зазначене також підтверджується у листі управління від 25 липня 2019 року №ВЕБ-05001-Ф-С-19-021574. Під час проведення перерахунку у лютому 2019 року, відповідач не врахував стаж роботи для пенсії на МПП «Контракт», що підтверджено даними в довідці ОК-5. Крім того, відповідачем було неправомірно застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески для розрахунку пенсії. Також згідно протоколу нарахування пенсії станом на 11 лютого 2019 року, в матеріалах пенсійної справи зазначено, що позивач є працюючим пенсіонером, що не відповідає дійсності, оскільки був звільнений 26 січня 2016 року, а тому позивач просив управління перерахувати його пенсію як не працюючому пенсіонеру за період з 27 січня 2016 року по 30 вересня 2018 року.

02 грудня 2019 року на електрону адресу суду від представника відповідача надійшло заперечення, в якому представник відповідача зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 суперечать нормам чинного законодавства, оскільки пропущено строк звернення до суду, а клопотання про його поновлення з зазначенням поважних причин не надається. Також представник відповідача вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що надані ним документи зникли з матеріалів пенсійної справи, оскільки відсутні докази на підтвердження зазначених обставин. Крім того, матеріали пенсійної справи містять розписку згідно з якої позивач просить не враховувати заробітну плату на МПП «Контракт».

Ухвалами суду від 10 грудня 2019 року підготовче засідання відкладено, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року підготовче засідання відкладено.

Ухвалою суду від 09 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

21 січня 2020 року на електрону адресу суду надійшла заява позивача, в якій останній просив суд стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 949,80 грн., що складаються з витрат на листування у розмірі 165 грн., витрат на професійну правничу допомогу у сумі 500 грн., витрат пов`язаних із вчинення інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи у розмірі 284,80 грн.

Ухвалою суду від 22 січня 2020 року розгляд справи відкладено.

05 лютого 2020 року у судовому засідання було оголошено перерву до 13 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року провадження у справі зупинено для наданням сторонам часу для примирення.

27 лютого 2020 року провадження у справі поновлено, оголошено перерву у судовому засіданні до 02 березня 2020 року.

28 лютого 2020 на електрону адресу суду надійшла заява позивача про проведення судового засідання без його участі та участі його представника. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1 181,20 грн.

Позивач та представник відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином до суду не з`явились.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 ), РНОКПП: НОМЕР_2 , є особою з інвалідністю другої групи, що встановлена з 01 жовтня 2018 року відповідно до довідки МСЕК №2.

Судом встановлено, що 07 серпня 2008 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України Іллічівського району м. Маріуполя із заявою про призначення пенсії. (т.3 а.с. 6-7)

До заяви надано копію трудової книжки, копію диплому, копію довідки від 23 липня 2008 року №2297.

Матеріали справи містять заяву позивача від 07 серпня 2008 року в якій він просив призначити пенсію врахування без заробітної плати, оскільки не має можливості надати довідку.(т.3 а.с. 22)

Відповідно до протоколу №1042 від 11 серпня 2008 року позивачу призначено пенсію по інвалідності.(т.3 а.с. 4) До стажу позивача зараховано період навчання з 01 вересня 1994 року по 30 червня 1998 року, та періоди роботи з 01 жовтня 1998 року по 15 травня 2000 року, з 23 травня 2000 року по 31 грудня 2003 року та з 01 січня 2004 року по 31 липня 2008 року.

Рішенням управління від 23 жовтня 2018 року позивачу перераховано пенсію у зв`язку зі зміною групи інвалідності. (т.3 а.с. 100)

Рішенням управління від 11 лютого 2019 року позивачу перераховано пенсію. (т.3 а.с. 104-107)

Відповідно до розрахунку стажу, до страхового стажу позивача зараховано періоди роботи: з 01.08.2008 р. по 31.08.2008 р., з 01.09.2008 по 30.08.2008 р., з 01.10.2008 р. по 31.10.2008 р., з 01.11.2008 р. по 06.11.2018 р., з 01.01.2010 р. по 12.01.2010 р., з 01.03.2010 р. по 30.09.2010 р., з 01.12.2011 р. по 31.08.2012 р., з 01.09.2012 р. по 31.01.2016 р. ( т.3 а.с. 108)

06 березня 2019 року позивач звернувся до управління із заявою № 677 про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною надбавки. ( т.3 а.с. 124)

Рішенням управління № 04 від 15 квітня 2019 року позивачу перераховано пенсію через зміну надбавки. Встановлено виплату надбавку на одного утриманця у розмірі 150 грн. з 01 березня 2019 року ( т.3 а.с. 160).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст. 24 Закону №1058 (у редакції на момент призначення позивачу пенсії) страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 30 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до ст. 32 Закону №1058 особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності за наявністю такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: до досягнення особою 23 років включно 2 роки; від 24 років до досягнення особою 26 років включно 3 роки; від 27 років до досягнення особою 31 року включно 4 роки; для осіб від 32 років в старших років.

Відповідно до ст. 33 Закону №1058 пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: інвалідам І групи 100 відсотків пенсії за віком, інвалідам ІІ групи 90 відсотків пенсії за віком, інвалідам ІІІ групи 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Відповідно до ст. 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П розмір пенсії, у гривнях;

Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Як встановлено судом та підтверджено представником відповідача, враховуючи заяву позивача від 07 серпня 2008 року, пенсію було призначено без врахування даних про заробітну плату. До страхового стажу враховано період навчання з 01 вересня 1994 року по 30 червня 1998 року та періоди роботи з 01 жовтня 1998 року по 15 травня 2000 року, з 23 травня 2000 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 004 року по 31 липня 2008 року.

Питання індексації та перерахунку пенсії у зв`язку із збільшенням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, прожиткового мінімуму та страхового стажу врегульовано статтею 42 Закону №1058 (у редакції на момент призначення пенсії позивачу).

Так у ч. 4 зазначеної статті у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період після призначення пенсії не підлягає виключенню згідно із абзацом третім частини першої статті 40 цього Закону.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менше ніж 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії провадиться не раніше як через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, продовжуючи працювати, набув стажу, достатнього для призначення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, то за заявою пенсіонера провадиться відповідний перерахунок пенсії, незалежно від того, скільки часу минуло після призначення пенсії при неповному стажі, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Відповідно до ч. 4 статті 45 Закону №1058 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

У разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числі місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03 жовтня 2017 року внесено зміни у статтю 42 Закону №1058 та частину четверту після абзацу четвертого доповнено абзацом такого змісту: «Органи Пенсійного фонду щороку 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що підставою для перерахунку пенсії відповідно до ст. 42 Закону України у редакції закону до 11 жовтня 2017 року була відповідна заява пенсіонера. З набуттям чинності змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» перерахунок пенсії здійснюється пенсійним фондом автоматично.

Доказів звернення позивача до управління із заявами про перерахунок пенсії з 2008 року по 2017 рік до суду не надано.

При цьому суд звертає увагу, що враховуючи наведені зміни у законодавстві, пенсійним фондом зроблено перерахунок пенсії з 01 квітня 2018 року, яким до страхового стаду позивача враховані періоди роботи з 01.08.2008 р. по 31.08.2008 р., з 01.09.2008 по 30.08.2008 р., з 01.10.2008 р. по 31.10.2008 р., з 01.11.2008 р. по 06.11.2018 р., з 01.01.2010 р. по 12.01.2010 р., з 01.03.2010 р. по 30.09.2010 р., з 01.12.2011 р. по 31.08.2012 р., з 01.09.2012 р. по 31.01.2016 р. ( т.3 а.с. 108)

Отже, підсумовуючи наведене підстави для перерахунку позивачу пенсії за період з 02 липня 2008 року по 26 січня 2016 року з урахуванням стажу роботи відсутні.

Суд також звертає увагу, що суду не було надано доказів звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року із застосуванням показника середньої заробітної плати з 2014-2016 роки.

Крім того, як зазначалось раніше, пенсію позивача було розраховано без врахування даних про заробітну плату, а відтак підстави для перерахунку пенсії виходячи із середньої заробітної плати з якої сплачені страхові внески, обчисленої як показник за 2014-2016 роки відсутні.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання провести перерахунок пенсії за період з 01 жовтня 2018 року по теперішній час виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону №1058 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Аналізуючи наведені положення, суд приходить до висновку, що необхідною умовою для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки є призначення особі пенсії у період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Суд зазначає, що позивач перебував на обліку як отримувач пенсії по інвалідності 3 групи з 02 липня 2008 року та 23 жовтня 2018 року позивачу перераховано пенсію у зв`язку зі зміною групи інвалідності на другу.

Таким чином, оскільки рішенням управління від 23 жовтня 2018 року позивачу було перераховано розмір того самого виду пенсії (пенсії по інвалідності), яка вже була призначена, то відсутні правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Щодо зобов`язання відповідача зробити перерахунок пенсії за періоди з 02 липня 2008 року по 26 січня 2016 року та з 27 січня 2016 року по 30 вересня 2017 року з урахуванням індексу інфляції, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-XII (далі - Закон № 1282) та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Так, ч. 1 та 6 ст.2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема: пенсії та оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (101 відсотка - до 01.01.2016).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених ст. 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних положень Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п. 1-1 та абз. 1, 4, 7 п. 4 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Приписами п. 2 Порядку №1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат), державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що індексація пенсії проводиться з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. При цьому, величина індексу споживчих цін за відповідний місяць має перевищувати поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка та 101 відсотка (до 01.01.2016).

Суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи позивач був працюючим пенсіонером до 26 січня 2016 року.

Згідно з абз. 8 п. 4 Порядку №1078, у разі коли особа працює та отримує інший грошовий дохід, в першу чергу індексується оплата праці. Якщо така особа працює і одночасно навчається за денною формою навчання або з відривом від виробництва у клінічній ординатурі, аспірантурі і докторантурі, в першу чергу індексується стипендія.

У силу п. 9 Порядку №1078, працюючим пенсіонерам в першу чергу індексується сума оплати праці. Індексація пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, проводиться після індексації суми оплати праці на підставі виданої підприємством, установою або організацією, де працює пенсіонер, довідки, в якій зазначається розмір його оплати праці, проіндексована її сума і сума індексації.

У всіх випадках загальний дохід працюючого пенсіонера, який підлягає індексації, не повинен перевищувати прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи.

Підприємства, установи та організації зобов`язані у двотижневий строк після проведення індексації оплати праці подавати органам, які призначають і виплачують пенсію, інформацію про розмір оплати праці працюючого пенсіонера, проіндексовану її суму та суму індексації. На підставі поданої інформації органи, які призначають і виплачують пенсію, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, здійснюють перерахунок сум індексації пенсій, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуються замість пенсії.

Таким чином, суд вважає, що обов`язок індексації грошового доходу позивача у повній мірі покладається на його роботодавця, а індексації підлягав виключно дохід у вигляді заробітної плати. Відповідач, у даному випадку, не має правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача у період з 02 липня 2008 року по 26 січня 2016 року з урахуванням індексу інфляції.

Верховний Суд України у постанові від 17.02.2016 року по справі №21-5368а15 дійшов висновку про те, що відповідно до статей 3, 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції споживчих цін, що перевищив поріг 101 відсоток, може бути застосованим для індексації пенсії тільки у місяці, що настає після опублікування індексу споживчих цін за попередній місяць, що слідує за базовим.

До спірних правовідносин підлягає застосуванню пункту 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, оскільки він є чинним та не скасований у встановленому законом порядку, а вимоги прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015,2016,2017 роки" не визнані неконституційними.

Суд зазначає, що проведення індексації проводиться виключно у межах бюджетних асигнувань, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Бюджетами Пенсійного фонду України на 2016, 2017 роки взагалі не закладено коштів на проведення індексації пенсії, а відтак позовні вимоги щодо зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за період з 27 січня 2016 року по 30 вересня 2017 року з урахуванням індексу інфляції задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до пенсії по інвалідності, в тому числі обчисленої в мінімальному розмірі, встановлюються такі надбавки, зокрема, непрацюючим інвалідам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, - на кожного непрацездатного члена сім`ї (статті 37, 40, 41) в розмірі соціальної пенсії, передбаченої для відповідної категорії непрацездатних.

Згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні дітей до 18 років, надбавка до пенсії за віком, по інвалідності та за вислугу років, передбачена Законами України «Про пенсійне забезпечення» і «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплачується у розмірі 150 гривень на кожну дитину.

Суд зазначає, що виплата надбавки до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 р. здійснюється не автоматично, а передбачає виконання процедурних дій, пов`язаних з її виплатою, серед яких подання заяви про виплату такої надбавки.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону №1058, якою визначено строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії (у редакції на момент подачі заяви про перерахунок пенсії) перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною надбавки 06 березня 2019 року.

Рішенням управління від 15 квітня 2019 року здійснено перерахунок пенсії через зміну надбавки з 01 березня 2019 року. (т.1 а.с. 231)

Суд звертає увагу, що доказів звернення позивача до управління із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною набавки у січні 2016 року до суду надано не було, а відтак підстави для перерахунку та доплати надбавки на неповнолітнього утриманця за період з 27.01.2016 р. по 30.04.2019 р. у розмірі 5102,87 грн. відповідно до постанови КМУ «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 р. № 654 відсутні.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку відсутність правових підстав для задоволення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Аналізуючи вимоги вищевказаної статті, можна дійти висновку, що витрати пов`язані із направленнями поштових відправлень не входять до поняття судових витрат, а тому задоволенню не підлягають.

Крім того, виходячи з того, що у задоволені позовних вимог відмовлено в повному обсязі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу з суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи те, що відповідно до положень Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті 02 березня 2020 року.

Повний текст рішення складено 12 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко