Справа № 404/8671/19
Суддя: Панфілова А. В.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/8671/19
Номер провадження 2-а/404/470/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м.Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі:

головуючої судді - Панфілової А.В.

при секретарі - Проскурні О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м.Кропивницькому адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Козельщинського ВП Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Довгоженка Вадима Валерійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

05.12.2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. На обґрунтування зазначено, що згідно постанови БАА № 370957 від 30.11.2019 року на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення знаку 4.11 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення позивач 30.11.2019 року о 0:10 год. в смт. Козельщина , керуючи автомобілем МАН TAL 8.180, д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.11 ( Рух легкових автомобілів»).

В позові зазначає, що ПДР не порушував, оскільки є найманим працівником та займається доставкою товару різними містами України та 30. 11. 2019 року також повинен був доставити товар у магазин, що розташований в ст. Козельщина та інші міста Полтавської області, що підтверджується товарно- транспортною накладною № 18 від 29.11.2019 року. При цьому прямував до магазину за адресою вул. Остроградського 50-а смт. Козельщина, рухаючись по вулиці Остроградського для розвантаження товару, так як що іншого шляху під`їзду до нього не було. Тому, посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити, в зв"язку із відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В судове засідання позивач надав заяву про повне підтримання позовних вимог .

Відповідачем надано відзив проти позову та карту схему руху з зазначенням можливих проїздів до пункту вигрузки товару водієм . Вказується на порушення водієм ПДР України , що не спростовує можливості ним виконання вимог даного дорожнього знаку.

Судом встановлено наступні факти.

Згідно постанови БАА № 370957 від 30.11.2019 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення п. 4.11 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення позивач 30.11.2019 року о 0:10 год. в смт. Козельщина , керуючи автомобілем МАН TAL 8.180, д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.11 ( Рух легкових автомобілів»).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач ( особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою , в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адмінстягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адмінвідповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята відповідно до порядку, передбаченого Законами України « Про Поліцію», « Про дорожній рух», ПДР України, КУпАП, наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 № 1395, а тому не підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 33 ПДР України 4. 11"Рух легкових автомобілів". Дозволяється рух лише легкових автомобілів, автобусів, мотоциклів, маршрутних транспортних засобів і вантажних автомобілів, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3,5 т.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1, 3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 96 КАС України визначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст.99 КАС України зазначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електроні документи (тестові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео, та звукозаписи тощо).

За приписами статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених завдань:- здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; - регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережу.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121,статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-УІП статтю 258 було доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, відповідно до пункту 4 наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 № 1395 встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Частина 5 статті 258 КУпАП визначає, що у разі складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України- "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені відповідачем обставини у суду відсутні, а позивачем надані не були, відповідно до наданої роздрукованої карти населеного пункту вбачається наявність інших шляхів під`їзду до пункту вигрузки , суд приходить до висновку, що задоволення позову, а тому вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 1 ст.122, ст. 288, 289 , 293 КУпАП, ст. ст.8-9 , 77,246, 247,250 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН- НОМЕР_2 ) до поліцейського СРПП №3 Козельщинського ВП Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Довгоженка Вадима Валерійовича(39101, Полтавська область, смт. Козельщина, вул. Остроградського 117) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, відмовити повністю .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня підписання рішення суддею.

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда