Справа № 467/229/20
Суддя: Кологрива Т. М.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 467/229/20
Провадження № 2-а/467/4/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Плоскуна Владислава Юрійовича, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Плоскуна Владислава Юрійовича, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою відповідача серії ЕАк № 2109610 від 14 лютого 2020 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України з накладенням штрафу у розмірі 255 грн. за те, що 14 лютого 2020 року о 22 годині 14 хвилин в смт. Летичів на автодорозі М12316 КМ він, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN AMAROK номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 «Рух по смугах», а саме: зі смуги, яка дозволяє рух лише ліворуч, здійснив рух прямо, чим порушив вимоги п. 8.4 «г» ПДР України «Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків». Посилаючись на відсутність у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України, винесення постанови у порушення вимог закону, порушення процедури і порядку розгляду справи, внаслідок чого його було позбавлено можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КпАП України, відповідачем при розгляді справи жодних доказів чи відеодоказів надано не було, у постанові не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото чи відеозапис по фіксації порушення ПДР, позивач прохав скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Плоскуна Владислава Юрійовича від 14 лютого 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України.

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року до участі в справі в якості співвідповідача було залучено Управління патрульної поліції в Хмельницькій області.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що у лютому 2020 року вночі, точної дати він не пам`ятає, в смт. Летичів він керував автомобілем VOLKSWAGEN AMAROK НОМЕР_1 , коли його зупинили працівники поліції та винесли постанову про накладення штрафу у розмірі 255 грн. за скоєння правопорушення, якого він не скоював. Вказав, що на зазначеному у постанові відрізку дороги він дійсно рухався прямо, однак не по крайній лівій смузі, а по правій крайній смузі.

Відповідач Плоскун В.Ю. у судове засідання не з`явився, подав разом з відзивом заяву про розгляд справи в його відсутність.

Представник Управління патрульної поліції в Хмельницькій області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, відзив по справі не подав.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 268 КАС України неприбуття учасника справи у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їхню відсутність.

У поданому відзиві по справі відповідач Плоскун В.Ю. позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що по вулиці Савицького в м.Летичів Хмельницької області перед перехрестям знаходиться дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах»: дві смуги в одному напрямку. З крайньої лівої дозволено рух лише ліворуч, а з крайньої правової дозволено рух праворуч і прямо, також розмітка 1.18, яка показує дозволені на перехресті напрямки руху по смугах. Проте, незважаючи на дорожній знак 5.16 ПДР, позивач здійснив рух прямо зі смуги, яка дозволяє лише поворот ліворуч. Після перехрестя поліцейський автомобіль одразу продовжив рух за автомобілем VOLKSWAGEN AMAROK НОМЕР_1 по крайній лівій смузі, що є зустрічною смугою руху. Вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд приходить до наступного.

14 лютого 2020 року інспектором патрульної поліції роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Плоскуном В.Ю. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за порушення ним вимог ч.1 ст. 122 КпАП України, якою до останнього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Із змісту постанови вбачається, що 14 лютого 2020 року о 22 годині 14 хвилин у смт. Лютичів на автодорозі М 12316 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN AMAROK номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 «Рух по смугах», а саме: зі смуги, яка дозволяє рух лише ліворуч, здійснив рух прямо, чим порушив вимоги п. 8.4 «г» ПДР України «Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків».

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В свою чергу, ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

З огляду на зазначене доводи позивача про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є необґрунтованими.

Що стосується суті виявленого порушення суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ч. 1 ст.122 КУпАП вбачається, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ході розгляду даної справи встановлено, що відповідачем Плоскун В.Ю. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із порушенням ним п. 8.4 «г» ПДР України.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

За змістом п. 8.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила дорожнього руху), регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Відповідно до п. 8.4 «г» ПДР дорожні інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення Правил відповідними доказами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У підтвердження факту вчинення позивачем порушення п. 8.4 «г» ПДР відповідачем було надано DWD-R диск із відеозаписом фіксації події.

Разом з тим, відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За такого, відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова від 14 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Вказана правова позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 15 листопада 2018 року по справі №524/5536/17.

Крім того, судом оглянуто відеозапис зі службового відео-регістратора від 14 лютого 2020 року, за результатами перегляду якого суд приходить до висновку, що зафіксовані на ньому обставини, навіть при належному оформленні, не можуть беззаперечно свідчити на користь позиції відповідача та спростувати твердження позивача про рух у крайній правій смузі.

Разом з відеозаписом, відповідачем надано витяг з дислокації технічних засобів регулювання дорожнім рухом по вул. Савицького у м.Летичів Хмельницького 316 км а/д М-12, з якого вбачається місце розташування дорожнього знаку 5.16 перед перехрестям, наявність двох смуг по ходу руху у напрямку м.Знам`янка.

Однак вказаний доказ не може самостійно сам по собі свідчити про вчинення позивачем правопорушення, встановленого статтею частиною першою 122 КУпАП.

Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Відповідну Постанову у справі № 357/10134/17 Верховний Суд прийняв 23.10.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відповідач не надав суду доказів вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова відносно позивача складена з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі у відповідності до вимог ч.4 ст. 286 КАС України.

Щодо відповідачів по справі слід зазначити наступне.

Пунктом 5 ч.1 ст.213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Вказані положення також дублюються Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованими не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Міжрегіональним територіальним органом Національної поліції є Департамент патрульної поліції у відповідності до частини 1 статті 15 Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, чинним законодавством України уповноваженим працівникам Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ст.222 КУпАП.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 122 КУпАП інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме - від імені органів Національної поліції і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 цього Кодексу.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових (службових) відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року № 724/716/16-а.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, пред`явленого до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області. У задоволенні вимог, заявлених до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Плоскуна Владислава Юрійовича необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 20, 192, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Плоскуна Владислава Юрійовича, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову від 14 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КпАП України у виді штрафу у розмірі 255 грн., винесену інспектором патрульної поліції роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Плоскун Владиславом Юрійовичем і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні вимог до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Плоскуна Владислава Юрійовича відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.М.Кологрива