Справа № 320/6539/19
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року № 320/6539/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Барчук Д.І. ,

за участю:

представників позивача - Соболь О.М., Кобець О.О.,

відповідача - Голяченка І.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного виконавця Виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТ ХАУС" про визнання протиправним та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Приватного виконавця Виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича, в якому просить визнати протиправними дії відповідача з винесення постанов та скасувати постанови, прийняті в межах виконавчого провадження № 60620194:

- від 14.11.2019 про відкриття виконавчого провадження;

- від 14.11.2019 про арешт майна боржника;

- від 14.11.2019 про арешт коштів боржника;

- від 15.11.2019 про розшук майна боржника;

- від 15.11.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника;

- від 15.11.2019 про передачу майна на зберігання іншому зберігачу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем отримано постанову про відкриття провадження, яка на думку позивача є протиправною, оскільки винесена з порушенням вимог Інструкції з примусового виконання рішень та не містить повного тексту резолютивної частини виконавчого документу, не містить адреси стягувача, яка зазначена в реєстрі юридичних осіб. Крім того, позивач зазначив, що відповідач не надав часу йому на виконання в добровільному порядку виконавчого напису, не пересвідчився в отриманні постанови про відкриття виконавчого провадження, а відразу виніс постанови про арешт майна, про арешт коштів боржника. До того ж позивач зауважив, що приватним виконавцем було накладено арешт на рахунки на яких обліковується пенсія та зарплата позивача, що є порушенням вимог закону. Також позивач вважає протиправними дії відповідача та протиправною постанову про передачу майна на зберігання ДП «Сетам».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третьою особою надано пояснення на позов, в якому проти позову заперечує та також просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем подавались до суду відповідь на відзив та додаткові письмові пояснення, в яких позивач звертав увагу на те що має місце подвійне стягнення заборгованості за тілом кредиту, оскільки вже рішенням Києво-Святошинського районного суду від 02.04.2012 року стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 31800,29 грн.

В судове засідання прибули представники позивача, які підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Заслухавши представників позивача та відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, 07 серпня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно пунктів 1.1. - 1.4. якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 11 976,14 дол. США на придбання автомобіля марки Chevrolet Aveo, терміном до 05.08.2011 року за плату в розмірі 13 процентів річних.

У зв`язку із порушенням умов кредитного договору, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (скорочена назва - ПАТ «Ві Ей Бі Банк») звернулось до Києво-Святошинського районного суду, рішенням якого 02 квітня 2012 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ві Ей Бі Банк» 31 485,44 грн. заборгованості.

У зв`язку із втратою виконавчого листа та пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, ПАТ «Ві Ей Бі Банк» звернувся до Києво-Святошинського районного суду, який ухвалою від 03 лютого 2017 року залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області 17 травня 2017 року відмовив у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 42053 від 25 квітня 2019 року, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» права вимоги.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. 13 листопада 2019 року вчинено виконавчий напис за реєстровим № 961 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» грошових коштів у розмірі 105191,30 грн., згідно кредитного договору № 469 від 07 серпня 2006 року укладеного між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 , а також договору про відступлення прав вимоги № 42053 від 25 квітня 2019 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», за невиплачену в строк заборгованість за період з 07 серпня 2006 року по 13 листопада 2019 року.

14 листопада 2019 року представник ТОВ «ФК «Інвест Хаус» звернувся до Приватного виконавця Виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича із заявою про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. У зазначеній заяві стягувач просив: накласти арешт на все майно, що належить боржнику в межах суми стягнення; винести постанову про арешт коштів та виставити платіжні вимоги щодо їх списання; здійснити заходи примусового виконання, направлені на розшук заставного транспортного засобу боржника; провести опис та арешт майна боржника та стягнути кошти.

14 листопада 2019 року Приватним виконавцем Виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем відкрито виконавче провадження № 60620194 з примусового виконання виконавчого напису № 961 від 13.11.2019 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» грошові кошти у розмірі 105 191,30 грн., згідно з кредитним договором № 469 від 07.08.2006 укладеного між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 , а також договору про відступлення прав вимоги № 42053 від 25.04.2019, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», за невиплачену в строк заборгованість за період з 07.08.2006 по 13.11.2019, яка складається із: 36312,50 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 51346,92 - заборгованість за відсотками; 21038,26 грн. - заборгованість за штрафами.

Даною постановою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Також повідомлено сторін виконавчого провадження про стягнення з боржника основної суми винагороди приватного виконавця у розмірі 10519,13 грн.

14 листопада 2019 року Приватним виконавцем Виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця на суму 115 710,43 грн.

14 листопада 2019 року Приватним виконавцем Виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем винесено постанову про арешт коштів боржника. Даною постановою приватний виконавець постановив накласти арешт на кошти, що містяться на рахунках в межах суми 115 710,43 грн. в Акціонерний банк "КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» МФО 300647; Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" МФО 320478; Акціонерний комерційний банк "ІНДУСТРІАЛБАНК" МФО 313849; Акціонерний банк "Південний" МФО 328209; Акціонерне товариство "А-БАНК" МФО 307770; Акціонерне товариство "Акціонерний банк "РАДАБАНК" МФО 306500; Акціонерне товариство "АЙБОКС БАНК" МФО 322302; Акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "АРКАДА" МФО 322335; Акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "КОНКОРД" МФО 307350; Акціонерне товариство "АЛЬПАРІ БАНК" МФО 380894; Акціонерне товариство "АЛЬТБАНК" МФО 320940; Акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК" МФО 300346; Акціонерне товариство "АПБАНК" МФО 380548; Акціонерне товариство "АСВІО БАНК" МФО 353489; Акціонерне товариство "БАНК АВАНГАРД" МФО 380946; Акціонерне товариство "БАНК АЛЬЯНС" МФО 300119; Акціонерне товариство "БАНК "ГРАНТ" МФО 351697; Акціонерне товариство "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" МФО 14352406; Акціонерне товариство "БАНК "ПОРТАЛ" МФО 339016; Акціонерне товариство "БАНК СІЧ" МФО 380816; Акціонерне товариство "БАНК ТРАСТ-КАПІТАЛ" МФО 380106; Акціонерне товариство "БАНК ФОРВАРД" МФО 380418; Акціонерне товариство "БАНК 3/4" МФО 380645; Акціонерне товариство "БТА БАНК" МФО 321723; Акціонерне товариство "ВЕРНУМ БАНК" МФО 380689; Акціонерне товариство "Дойче Банк ДВУ" МФО 380731; Акціонерне товариство "ЄПБ" МФО 377090; Акціонерне товариство "Ідея Банк" МФО 336310; Акціонерне товариство «ІНГ Банк Україна» МФО 300539; Акціонерне товариство "Комерційний Банк "ГЛОБУС" МФО 380526; Акціонерне товариство "Комерційний Банк "ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ" МФО 305880; Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" МФО 305299; Акціонерне товариство "КТБ" МФО 322540; Акціонерне товариство "КОМІНВЕСТБАНК" МФО 312248; Акціонерне товариство "КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК" МФО 380366; Акціонерне товариство "КРЕДИТВЕСТ БАНК" МФО 380441; Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" МФО 300614; Акціонерне товариство "КРИСТАЛБАНК" МФО 339050; Акціонерне товариство "МЕГАБАНК" МФО 351629; Акціонерне товариство "МетаБанк" МФО 313582; Акціонерне товариство "МІБ" МФО 380582; Акціонерне товариство "Місто Банк" МФО 328760; Акціонерне товариство "МОТОР-БАНК" МФО 313009; Акціонерне товариство "ОТП БАНК" МФО 300528; Акціонерне товариство "Ощадбанк" МФО 300465; Акціонерне товариство "ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" МФО 300506; Акціонерне товариство "ПІРЕУС БАНК МКБ" МФО 300658; Акціонерне товариство "Полтава -банк" МФО 331489; Акціонерне товариство "ПРАВЕКС БАНК" МФО 380838; Акціонерне товариство "ПРОКРЕДИТ БАНК" МФО 320984; Акціонерне товариство "ПУМБ" МФО 334851; Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" МФО 300335; Акціонерне товариство "РВС БАНК" МФО 339072; Акціонерне товариство "СБЕРБАНК" МФО 320627; Акціонерне товариство "СЕБ КОРПОРАТИВНИЙ БАНК" МФО 380797; Акціонерне товариство "СІТІБАНК" МФО 300584; Акціонерне товариство "СКАЙ БАНК" МФО 351254; Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" МФО 339500; Акціонерне товариство "Український банк реконструкції та розвитку" МФО 380883; Акціонерне товариства "УКРБУДІНВЕСТБАНК" МФО 380377; Акціонерне товариство "Укрексімбанк" МФО 322313; Акціонерне товариство "УКРСИББАНК" МФО 351605; Акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК" МФО 300023; Акціонерне товариство "УНІВЕРСАЛ БАНК" МФО 322001; Акціонерне товариство "ЮНЕКС БАНК" МФО 322539; Публічне Акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Львів" МФО 325268; Публічне Акціонерне товариство "БАНК ВОСТОК" МФО 307123; Публічне Акціонерне товариство "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" МФО 380281; Публічне Акціонерне товариство "БАНК "УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ" МФО 329371; Публічне Акціонерне товариство "Комерційний банк "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» МФО 380054; Публічне Акціонерне товариство "КРЕДОБАНК" МФО 325365; Публічне Акціонерне товариство "МТБ БАНК" МФО 328168; Публічне Акціонерне товариство "ОКСІ БАНК" МФО 325990; Публічне Акціонерне товариство "Промінвестбанк" МФО 300012; Публічне Акціонерне товариство "РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" МФО 344443; Акціонерне товариство «Полікомбанк» МФО 353100; Приватне Акціонерне товариство "БАНК ФАМІЛЬНИЙ" МФО 334840; Публічне Акціонерне товариство "Комерційний Банк "АКОРДБАНК" МФО 380634, та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2

Постановою від 14 листопада 2019 року оголошено в розшук майно боржника, а саме автомобіль марки Chevrolet Aveo SF48Y, 2006 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Дану постанову, крім сторін виконавчого провадження, також було направлено до органів поліції для виконання.

15 листопада 2019 року відповідачем здійснено опис та арешт майна боржника, а саме автомобіля марки Chevrolet Aveo SF48Y, 2006 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , про що винесено постанову. Даною постановою, крім всього, призначено відповідальним зберігачем майна представника стягувача Мазкого В`ячеслава Олександровича .

З метою подальшої реалізації описаного майна, у відповідача виникла необхідність у заміні зберігача з представника стягувача на організатора електронних торгів - ДП «Сетам», про що винесена постанова від 15 листопада 2019 року.

Позивач, вважаючи, що приватним виконавцем було порушеного його права при винесенні вищезазначених постанов, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 6 ч.1 ст. 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов органів (посадових осіб), зокрема, виконавчих написів нотаріусів у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пп. 6, 7 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIIІ у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно п.1 ч.1 ст. 26 Закону № 1404-VIIІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті Закону № 1404- VIII зазначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно чч. 1, 2 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (зі змінами), Постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:

- номер виконавчого провадження;

- вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;

- мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

- резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого виконавцем рішення;

строку і порядку оскарження постанови.

Дослідивши в судовому засіданні оскаржувану постанову про відкриття провадження, суд відхиляє посилання позивача на те, що в постанові не зазначено резолютивної частини документа, який став підставою для винесення постанови, адже форма виконавчого напису не містить в собі резолютивної частини, натомість містить пропозицію про звернення стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» грошових коштів у розмірі 105 191,30 грн., згідно з кредитним договором № 469 від 07.08.2006 укладеного між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 , а також договору про відступлення прав вимоги № 42053 від 25.04.2019, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», за невиплачену в строк заборгованість за період з 07.08.2006 по 13.11.2019, яка складається із: 36312,50 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 51346,92 - заборгованість за відсотками; 21038,26 грн. - заборгованість за штрафами, що власне і зазначено виконавцем у вступній частині постанови.

Доводи позивача про те, що в постанові невірно вказано адресу стягувача, судом також відхиляються, оскільки позивач не є стягувачем, а отже, належність зазначення адреси стягувача жодним чином не впливає на охоронювані законом права свободи та інтереси позивача.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є, зокрема:

- звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

- звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

- вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

- заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

- інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст. 48 Закону №1404-VIII встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (абзаци перший, другий частини другої).

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (частина четверта).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з частинами 1-3 статті 56 Закону № 1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Отже, дана норма спростовує посилання позивача на ту обставину що оскаржувані постанови винесені в порушення Закону № 1404-VІІІ, а саме без пересвідчення виконавця, що боржником отримано постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що у випадку відкриття виконавцем виконавчого провадження, останній зобов`язаний вирішити питання про накладення арешту на майно (кошти) під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Крім того, суд зазначає, що арешт майна (коштів) боржника сам по собі, ще не є зверненням стягнення на майно боржника, та застосовується відповідно до Закону «Про виконавче провадження» для забезпечення реального виконання рішення, що підтверджується правовим висновком викладеним у постанові Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 520/9138/18 від 16.04.2019.

При цьому оскаржувана постанова про арешт коштів боржника містить застереження щодо виключення з-під арешту коштів на підставі вказаної постанови, звернення стягнення на які заборонено законом. До того ж, як встановлено у судовому засіданні, позивач не звертався до приватного виконавця із заявою, що рахунки на які було накладено арешт є для соціальних виплат і на які позивач отримує зарплату та пенсію.

Отже, за висновком суду, відповідачем правомірно винесено постанову від 14.11.2019 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №60620194, тому підстави для її скасування відсутні.

Щодо посилання позивача на те, що автомобіль, на який накладено арешт, використовується позивачем у якості основного джерела доходу на яке не допускається звернення стягнення, суд не може прийняти до уваги, оскільки жодним доказом ця обставина не підтверджена та крім того, як вже зазначалось вище, накладення арешту ще не є зверненням стягнення на майно боржника.

Разом з тим суд наголошує, що питання виконання оскаржуваної постанови лежить на фінансовій установі, яка обслуговує рахунки позивача, та не має права застосовувати арешт на належні позивачу кошти, які підпадають під виключення, встановлені статтею 73 Закону №1404-VIIІ, про що безпосередньо вказано у постанові про арешт коштів боржника. Тому, фінансова установа зобов`язана з`ясувати відповідне цільове призначення коштів, які надійшли на рахунок позивача, та у випадку відповідності таких коштів наведеному у статті 73 Закону №1404-VIIІ переліку, зобов`язана надати можливість позивачу скористатися такими коштами.

Суд відхиляє доводи позивача з посиланням на висновки викладені у постанові Верховного суду № 6-1136цс17 від 06.09.2017, з огляду на те, що правовідносини у справі на яку посилався боржник були врегульовані на підставі Закону України «Про виконавче провадження» в редакції яка діяла до 05.10.2016, проте у даній справі правовідносини врегульовано нормами нової редакції наведеного Закону, які є відмінними.

Аналогічну правову позицію стосовно застосування позиції Верховного Суду, викладену у постанові №916/1605/15-г від 07.05.2018 висловлено Верховним Судом у постановах від 04.10.2019 №904/9713/17, від 29.11.2019 №751/3157/19.

За змістом частини 4 статті 58 Закону № 1404-VIII виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігачу. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

За змістом пункту 13 Розділу VIII Інструкції № 512/5 у разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу. У постанові зазначаються причина передачі майна іншому зберігачу, прізвище, ім`я та по батькові зберігача, який здійснював зберігання майна, та прізвище, ім`я та по батькові нового зберігача. Постанова підписується виконавцем. У постанові робиться попередження новому зберігачеві майна про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Дослідивши постанову про передачу майна на зберігання іншому зберігачу від 15.11.2019, судом встановлено, що дану постанову винесено з метою подальшої реалізації описаного майна організатором електронних торгів ДП «Сетам». Дана постанова відповідає вимогам Закону № 1404-VIII та положенням Інструкції № 512/5, а отже відсутні підстави для її скасування.

Щодо тверджень позивача про те що всі відносини за кредитним договором від 07.08.2006 року № 469 вже повністю врегульовані в судовому рішенні Києво-Святошинського районного суду від 02 квітня 2012 року, яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ві Ей Бі Банк» 31 485,44 грн. заборгованості, а отже існує ймовірність подвійного стягнення боргу, то суд їх вважає необґрунтованими, оскільки строк пред`явлення виконавчого документа до виконання за цим рішенням сплив, рішення суду залишилось не виконаним, а отже подвійне стягнення боргу неможливе.

Підсумовуючи наведене, оскільки позивачем не доведено, що рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця під час виконання виконавчого напису нотаріуса, порушено його права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 06 березня 2020 р.