Справа № 340/37/20
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/37/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Сагуна А.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування вимог, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить:

-визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області № Ф 142859-52 У від 18 червня 2019 року про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 12582 (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 90 (дев`яносто) копійок та скасувати борг (недоїмку) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 12582 (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 90 (дев`яносто) копійок;

-визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області № Ф 142859-52 від 04 грудня 2019 року про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18091 (вісімнадцять тисяч дев`яносто одна) гривня 26 (двадцять шість) копійок та скасувати борг (недоїмку) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18091 (вісімнадцять тисяч дев`яносто одна) гривня 26 (двадцять шість) копійок.

В обґрунтування вимог зазначила, що нею сплачувався єдиний соціальний внесок, а тому відповідач позбавлений права повторного нарахування того ж податку. Також вказала, що вимога від 18.06.2019 нарахована на майбутній період, що є неприпустимим і свідчить про незаконність та необґрунтованість вказаної вимоги, додавши, що вказана вимога направлена позивачу із значною затримкою у часі.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки, позивач був зареєстрований, як фізична особа-підприємець, та не сплачував єдиний внесок. Відповідно до положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у разі якщо платником єдиного соціального внеску не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (а.с. 92-94).

Позивачем подано відповідь на відзив, згідно якої відзив не спростовує доводи позивача викладені в позовній заяві (а.с. 111-113).

10 січня 2020 року ухвалою суду заяву про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення недоїмки у сумі 12 582,90 грн. з ОСОБА_1 на підставі вимоги № Ф 142859-52 У від 18 червня 2019 року, в межах виконавчого провадження № 60695151, відкритого 25.11.2019 - до набрання рішенням суду законної сили у адміністративній справі №340/37/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, ) про визнання протиправними та скасування вимог (а.с. 40).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

В період з 23.03.1995 по 09.12.2019 позивач була зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку у відповідача (а.с.78-79).

Відповідно до п. 1 підрозділу 1 розділу ІІ Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну України від 07.04.2016р. №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платника за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків, позивача по справі, відповідачем сформовано та направлено позивачеві вимогу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області № Ф 142859-52 У від 18 червня 2019 року про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 12582 (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 90 (дев`яносто) копійок, а також вимогу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області № Ф 142859-52 від 04 грудня 2019 року про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18091 (вісімнадцять тисяч дев`яносто одна) гривня 26 (двадцять шість) копійок (а.с. 9,12).

Не погодившись з цими вимогами про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. №2464-VІ (надалі Закон №2464-VІ) та норми Податкового кодексу України.

Пунктом 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дано визначення поняттю "працівник" - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону;

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Натомість відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом № 2464-VI не врегульовано.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Таким чином, особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

З урахуванням вищевикладеного, тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (але господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, фактично спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Вказані правові висновки висловлені в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.12.2019 у справі №440/2149/19.

Оскаржувана вимога нарахована з 2018 року по ІІІ квартали 2019 року включно (а.с.93, зворотна сторона аркуша, а.с. 97-100).

З матеріалів справи вбачається, що роботодавцем позивача за 2018 рік та ІІІ квартали 2019 року нараховані та сплачені страхові внески (а.с. 88).

Таким чином, враховуючи те, що роботодавцем позивача за 2018 рік та ІІІ квартали 2019 року нараховані та сплачені страхові внески, а тому відповідачем протиправно застосоване фактично подвійне оподаткування позивача за період 2018 рік та ІІІ квартали 2019 року, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування вимог Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області № Ф 142859-52 У від 18 червня 2019 року, а також № Ф 142859-52 від 04 грудня 2019 року є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, суд зазначає вимоги Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області № Ф 142859-52 У від 18 червня 2019 року, а також № Ф 142859-52 від 04 грудня 2019 року, нараховані за один і той самий період - 2018 рік - І квартал 2019 року, що призвело до визначення суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску12582,90 грн. двічі, що не передбачено податковим законодавством.

Стосовно позовних вимог про скасування боргу (недоїмку) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 12582 (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 90 (дев`яносто) копійок, а також в сумі 18091 (вісімнадцять тисяч дев`яносто одна) гривня 26 (двадцять шість) копійок, то суд зазначає наступне.

Як зазначено судом раніше, правові наслідки у вигляді боргу (недоїмки) для позивача настають з моменту винесення вимоги про сплату конкретної суми боргу зазначеній у цій вимозі.

Належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними та скасування вимог Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області № Ф 142859-52 У від 18 червня 2019 року, а також № Ф 142859-52 від 04 грудня 2019 року.

Оскільки судом скасовані оскаржені податкові вимоги, а тому у позивача відсутній борг (недоїмка) на суму внеску12582,90 грн., а також 18091,26 грн. відповідно, а тому у задоволенні позовної вимоги про скасування боргу необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 1681,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також, як зазначалось судом раніше, 10 січня 2020 року ухвалою суду задоволено заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 139, 243 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, ) про визнання протиправними та скасування вимог - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області № Ф 142859-52 У від 18 червня 2019 року про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 12582 (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 90 (дев`яносто) копійок.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області № Ф 142859-52 від 04 грудня 2019 року про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18091 (вісімнадцять тисяч дев`яносто одна) гривня 26 (двадцять шість) копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області у розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн. 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун