Справа № 580/15/20
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року справа № 580/15/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі позивач) з позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18002, далі відповідач), в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та заяви про зміну предмету позову просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- стягнути з відповідача на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні з органів внутрішніх справ у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у розмірі 2794 грн. 14 коп.;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням індексації грошових доходів у розмірі 914881 грн. 85 коп.;

- стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 390868 грн. 81 коп.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що його звільнено за власним бажанням з органів внутрішніх справ 05.08.2008, однак відповідачем протиправно не виплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з органів внутрішніх справ у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби що становить 2794 грн. 14 коп. Позивач вказав, що пункт 10 постанови КМУ від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» не передбачає наявність права на пенсію як умову для виплати грошової допомоги, тому відмова відповідача з посиланням на ці підстави є необґрунтованою. Оскільки відповідачем несвоєчасно проведено повний розрахунок з позивачем при звільненні, тому відповідач зобов`язаний виплатити позивачу також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням індексації грошових доходів у розмірі 914881 грн. 85 коп. та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 390868 грн. 81 коп.

Відповідач позов не визнав, надіслав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що позивач на день звільнення не набув права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім того, відповідачем зазначено, що позивачем пропущено строк звернення до суду із вказаним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області та наказом УМВС України в Черкаській області від 05.08.2008 №196 його звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 «ж» (за власним бажанням). Вислуга років на день звільнення складає: календарна 06 років 09 місяців 15 днів; пільгова 08 років 06 місяців 02 дні.

Позивач 11.11.2019 звернувся із заявою до відповідача щодо виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Листом УМВС України в Черкаській області від 16.12.2019 №Н-304/1 повідомлено позивача, зокрема, що згідно з нормами ст. 12 та 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» право на пенсію позивач не набув, тому підстави для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає, що ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Разом з цим, частиною 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (у редакції станом на день звільнення позивача зі служби) визначено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, згідно з вказаними приписами, однією із обов`язкових умов виплати одноразової грошової допомоги є наявність права на призначення пенсії на підставі вказаного Закону.

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (у редакції станом на день звільнення позивача зі служби) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Як встановлено судом із матеріалів справи, вислуга років на день звільнення ОСОБА_1 складає: календарна 06 років 09 місяців 15 днів; пільгова 08 років 06 місяців 02 дні.

Таким чином, з урахуванням вимог положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (у редакції станом на день звільнення позивача зі служби) позивач звільнившись 05.08.2008 зі служби в міліції за власним бажанням із вислугою років: календарна 06 років 09 місяців 15 днів; пільгова 08 років 06 місяців 02 дні. не мають права на пенсію на день звільнення, відповідно не має права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.

Посилання позивача на ту обставину, що обставину, що пункт 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» не передбачає наявність права на пенсію як умову для виплати грошової допомоги є необґрунтованим, оскільки така наявність передбачена частиною 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, який має вищу юридичну силу.

Оскільки позивач на день звільнення не набув права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що інші позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням індексації грошових доходів у розмірі 914881 грн. 85 коп. та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 390868 грн. 81 коп. є похідними від позовної вимоги щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, у задоволенні якої суд дійшов висновку відмовити, тому в цій частині позов також підлягає до відхилення.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду із вказаним позовом то суд зазначає, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

За частиною другою статті 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, тому позивачем строк звернення до суду не пропущено, а питання строку звернення до суду вирішено судом при відкритті провадження у справі, шляхом розгляду поданої позивачем заяви про поновлення строку звернення до суду та постановлення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.А. Гайдаш