Справа № 726/201/20
Суддя: Мілінчук С. В.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/201/20
Провадження №2-а/726/19/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі - Абрамчук Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Чернівецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови в справі про адміністративні правопорушення в якому вказує, що постановою ДПО18 № 717627 від 21.01.2020 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вважає вказану постанову не законною та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що його було безпідставно зупинено та в подальшому відповідач висловив йому незаконну вимогу пред`явити документи на транспортний засіб та на право керування. Виконувати таку вимогу позивач відмовився, після чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 717627 від 21.01.2020 року.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак надіслали до суду письмову заяву з проханням справу розглянути без їхньої участі, позивні вимоги підтримують в повному обсязі. Просили поновити пропущений строк для оскарження постанови.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду відзив в якому пояснив, що під час патрулювання було виявлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольцваген Вент» у с. Лашківка порушив вимоги дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено». Зупинивши вказаний автомобіль, водію було висловлено вимогу пред`явити для огляду посвідчення водія та інші необхідні документи, однак він відмовився виконувати законну вимогу працівника поліції. Внаслідок таких дій стосовно позивача було складено постанову та накладено адміністративне стягнення.

Суд, вивчивши заяву позивача, вислухавши пояснення сторін, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати з наступних підстав.

Позивач у своєму позові просить поновити строк для оскарження постанови.

Встановлено, що оскаржувана постанова була винесена 21.01.2020 року. Того ж дня позивач звернувся до УПП В Чернівецькій області із заявою про скасування постанови. 03.01.2020 року заступником начальника УПП В Чернівецькій області складено відповідь на заяву, де зазначено про відсутність підстав для скасування постанови. В подальшому позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Суд вважає причину пропуску строку поважною та вважає за необхідне поновити строк для оскарження постанови у справ про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення ДПО18 № 717627 від 21.01.2020 року, встановлено, що 21.01.2020 року керуючи автомобілем «Фольцваген Вент», д.н.з. НОМЕР_1 , у с. Лашківка, водій ОСОБА_1 порушив вимоги дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» та на законну вимогу не пред`явив посвідчення водія, чим порушив вимоги 8.4 та 2.1.а ПДР України, за що наступає відповідальність передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, пунктом 8.4. ПДР України встановлено визначення груп дорожніх знаків, які поділяються на: а) попереджувальні знаки; б) знаки пріоритету; в) заборонні знаки; г) наказові знаки; ґ) інформаційно-вказівні знаки; д) знаки сервісу; е) таблички до дорожніх знаків.

Відповідно до ч. 2 ст 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАУ України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, у судовому засіданні було досліджено відеозапис із нагрудного відео реєстратора працівника поліції де зафіксовано події та обставини, які мали місце 21.01.2020 року. На відеозаписі зафіксовано, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції та йому було повідомлено про те, що він порушив вимоги дорожнього знаку та всупереч його вимогам здійснив обгін. Водій ОСОБА_1 категорично заперечив свою вину у вчиненому правопорушенні та вказав, що вимог будь-яких знаків він не порушував, а його автомобіль працівники поліції переплутали із іншим, схожим транспортним засобом. Разом із цим попросив надати йому докази на підтвердження його винуватості у вчиненому правопорушення, однак йому було відмовлено та повідомлено, що працівник поліції побачив порушення ним правил дорожнього руху та цього достатньо для підтвердження винуватості ОСОБА_1 . Після цього, позивачу було продемонстровано відеозапис із відео реєстратора службового автомобілю, однак в результаті перегляду не виявилось можливим встановити винуватість ОСОБА_1 у порушенні дорожнього знаку 3.25. Окрім того, позивачу було висловлено вимогу пред`явити для перевірки посвідчення водія, однак останній відмовився, обґрунтовуючи це безпідставністю такої вимоги у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. В подальшому відповідачем було складено оскаржувану постанову.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не було надано та досліджено доказів на підтвердження винуватості позивача, вина його доведена будь-якими доказами, притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим. У зв`язку із викладеним, інспектором поліції безпідставно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, а висновки посадової особи уповноваженої державою на виконання функцій щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, вказані у оскаржуваній постанові, не ґрунтуються на законі та дійсних обставинах.

Окрім того, відповідно до п. 2.4. а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, у ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» наведено вичерпний перелік випадків, за існування яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

Відповідачем не було доведено факт існування будь-яких відомостей про існування причин для зупинки транспортного засобу а також винуватості позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП чи інших необхідних для виконання положень ст. 35 вказаного Закону умов.

Таким чином, підстав для зупинки транспортного засобу позивача не існувало. Оскільки відсутні підстави для зупинки транспортного засобу вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів в тому числі реєстраційного документу на транспортний засіб або посвідчення водія є неправомірними. Зазначене свідчить про відсутність належних та допустимих доказів вчинення водієм адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Такі обставини узгоджуються із позицією КАС ВС викладеній у відповідній постанові від 15.03.2019 за № 686/11314/17 (К/9901/15541/18).

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи наведене, та на підставі ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126, 245, 251, 252, 258, 268, 279, 280, 283, 285 КУпАП, ст. ст. 72-77, 245-246, 286, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 717627 від 21.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук