Справа № 260/1327/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року Справа № 260/1327/19 пров. № 857/13322/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Кухтея Р.В., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року, ухвалене суддею Іванчулинець Д.В., м. Ужгород, дата складання повного тексту рішення 1 листопада 2019 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фруіт» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмовив прийнятті митної декларації,-

В С Т А Н О В И В:

19.09.2019 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Голден Фруіт» звернулося до суду з позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/200902/2 від 05.06.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2019/01263 від 05.06.2019.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів№ UA 209000/2019/200902/2 від 05.06.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 209140/2019/01263 від 05.06.2019.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач при митному оформленні надав наявні в нього та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості за ціною договору. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни товару, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару звизначеним декларантом основним методом за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного, а саме: методу 2б.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,вважаючи його прийнятим зневідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, Львівська митниця ДФС оскаржила його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, якимповністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що під час здійснення митного контролю за МД №UA209140/2019/147984 від 05.06.2019 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:згідно з п.2.2 зовнішньоекономічного договору № 17 умови оплати вказуються в фактурі, проте така інформація у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі №00394/2019 від 29.05.2019 відсутня; у фактурі вказані реквізити банку, які не зазначені в жодному документі. Відповідно до ч.3 ст.53 МК України декларанту була виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визначена. Декларантом надано: прайс-лист та платіжне доручення. Платіжне доручення не можливо ідентифікувати, оскільки оплата проведена по рахунку проформі, сам же документ до митного оформлення не було подано. Зважаючи на неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, Львівською митницею ДФС відповідно до вимог ч.6 ст. 54 прийнято рішення відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Апелянт вказує на те, що відповідно до вимог ч.4 ст.57 МК України Львівською митницею ДФС було проведено консультацію з декларантом. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні товари, застосовано метод 26 (ст.60 МКУ). Львівською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2019/200902/2 від 05.06.2019. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД№UA 100120/2019/200632 від 28.05.2019. Всі платежі, які були здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю, позивачем підтверджені не були, тому, зважаючи на вимоги ч.3 ст. 58 МК України (у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу), основний метод застосуванню не підлягав.

Стверджує, що на момент перевірки заявленої позивачем митної вартості були відсутні митні оформлення ідентичних товарів, які б співпадали по асортименту продукції, не відомі та документально не підтверджені їх фізичні характеристики, якість та репутація даної продукції на ринку від виробника за час максимально наближений до моменту прийняття Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.Застосовуючи послідовно методи визначення митної вартості та не зумівши застосувати методи 1-2, посадові особи митниці, відповідно до статті 60 визначили митну вартість на імпортований позивачем товар з використанням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (метод №26). Митний орган при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів № 209000/2019/200902/2 від 05.06.2019 зазначив усю необхідну інформацію. Так як, взяте митним органом джерело інформації слугувала митна декларація № UA100120/2019/200632 від 28.05.2019, яка містила ті самі дані стосовно кількості (ваги) задекларованого товару, а саме 27729 (брутто) та 25596 (нетто), на тих же комерційних рівнях, що й оцінюваний товар. Джерело, яке було взяте за основу є митною декларацією ТОВ «Голден Фруіт» на той самий товар, тієї ж марки та постачальника, що і в оскаржуваному рішенні, лише поданою на 8 днів раніше. Отже, митний орган зазначив усю необхідну інформацію стосовно джерела, яке було взято до уваги при винесенні рішення про коригування митної вартості № 209000/2019/200902/2 від 05.06.2019 та зазначив, які з поданих документів містять розбіжності, в чому полягає не можливість визначення числових показників митної декларації.

Апелянт зазначає, що, митний орган не міг визначити вартість товару на основі поданих документів, оскільки такі містили численні розбіжності.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України (далі МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч1 ст.257 МК України).

Відповідно до ч.6 ст.257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом.Положення про митні деклараціїтаформицих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, апорядок заповнення таких деклараційта інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Крім цього, частиною третьою статті 318 МК України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України).

Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цьогоКодексу.

Згідно ч.2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно доглави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленомурозділом VІІІ цього Кодексута цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3статті 53 МК Українипередбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи (ч.4 ст.53 МК України).

Частиною другою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.6ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертійстатті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно ч.2, ч.3 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першоїстатті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59і60цьогоКодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Частиною ч.8 ст.57 МК України встановлено, що у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановленихстаттею 64 цього Кодексу.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 02.01.2018 року між позивачем ТзОВ «Голден Фруіт» (покупець) та SMD TradingKft (постачальник) укладено контракт №17, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати товар свіжі фрукти покупцю, який, в свою чергу, зобов`язується прийняти товар відповідно до умов і положень контракту. Кількість і асортимент товару вказуються в інвойсах.

05 червня 2019 року, з метою митною оформлення: лимону свіжого, врожаю 2019 року, призначеного для громадською харчування у кількості 25596,00 кг, виробник FGF TRAPANI S.A., ТОВ «Голден Фруіт» подало до митного органу митну декларацію № UA209140/2019/147984. Митна вартість товару зазначалась у розмірі 17917,00 доларів США за весь твар.

На підтвердження обґрунтованості заявленої в митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи: контракт № 17 від 02.01.2018; інвойс №00394/2019 від 29.05.2019; автотранспортна накладна (CMR) № 70 від 04.06.2019; пакувальний лист № 190045 від 28.04.2019; коносамент BUA0220596 від 27.04.2019;сертифікат якості від 28.04.2019; фітосанітарний сертифікат № 1020242 від 25.04.2019;сертифікат походження від 28.04.2019.

05 червня 2019 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA 209000/2019/200902/2.

З метою недопущення псування товару позивач подав для митного оформлення митну декларацію № UA209140/2019/148223, задекларувавши митну вартість за визначеною відповідачем методом та ціною в розмірі 25596,00 доларів США.

У графі 33 вищевказаного оспорюваного рішення «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій третій статті 53 Митного кодексу України. Під час розгляду документів було встановлено, що у фактурі № 00394/2019 від 29.05.2019 не зазначені терміни оплати, що суперечить п.п. 2.2 контракту № 17 від 02.01.2019. У фактурі вказані реквізити банку, які не зазначені в жодному документі. Декларантом надано прайс лист та платіжне доручення, однакплатіжне доручення не можливо ідентифікувати, оскільки оплата проведена по рахунку проформі, самі ж документи до митного оформлення не було подано. Неможливо застосувати наступні методи визначенні митної вартості, а саме методу 2а з причин відсутності в органу доходу і зборів та декларанта інформації про ідентичні товари, застосовано метод 2Б. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA 100120/2019/200632 від 28.05.2019.

На підставі рішення про коригування митної вартості, відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2019/01263 від 05.06.2019.

З матеріалів справи видно, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: «лимону свіжого, врожаю 2019 року, призначених для громадською харчування у кількості 25596,00 кг, виробник FGF TRAPANI S.A.».

При цьому, позиція відповідача полягає у тому, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору, оскільки під час розгляду документів було встановлено: згідно з п.2.2 зовнішньоекономічного договору № 17 від 02.01.2018 року умови оплати вказуються в фактурі, проте така інформація у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі № 00394/2019 від 29.05.2019 відсутня;у фактурі № 00394/2019 від 29.05.2019 вказані реквізити банку, які незазначені в жодному документі.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.53 МК України декларанту була виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визначена:

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- виписку з бухгалтерської документації;

- специфікації, прейскуранти (прайс-листи);

- експортна декларація країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом надано: прайс-лист та платіжне доручення. Однак, платіжне доручення не можливо ідентифікувати, оскільки оплата проведена по рахунку проформі, сам же документ до митного оформлення не було подано.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу на ту обставину, що в п.2.2 зовнішньоекономічного договору № 17 від 02.01.2018 року чітко зазначено, що умови оплати, ціна за одиницю виміру , загальна вартість партії товару вказуються у фактурі, проте така інформація у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі № 00394/2019 від 29.05.2019 відсутня.

Крім того, зазначений в інвойсі (рахунку-фактурі № 00394/2019 від 29.05.2019) банківський рахунок не співпадає з жодними реквізитами, наведеними в договорі №17 від 02.01.2018 року.

У матеріалах справи знаходиться долучений декларантом прайс-лист від 26.04.2019 із змісту якого видно, що ціна 1 кг товару 0,60 дол. США, однак у інвойсі зазначена ціна в доларах за кілограм 0,70, що свідчить про розбіжність в поданих документах.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимогТовариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фруіт» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмовив прийнятті митної декларації.

Згідно з положеннями ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 260/1327/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фруіт» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмовив прийнятті митної декларації відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. В. Кухтей
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 11.03.2020.