Справа № 160/9842/18
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2020 року м. Дніпросправа № 160/9842/18
Суддя І інстанції Кадникова Г.В.

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просив:

- визнати протиправними дій відповідача у відношенні до нього щодо прийняття рішення комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій, від 16.07.2018р., оформлене протоколом №7.

- скасувати рішення комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій, від 16.07.2018р., оформлене протоколом №7, в частині позбавлення його статусу учасника бойових дій.

- зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 у статусі бойових дій та видати йому посвідчення учасника бойових дій.

В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність оскарженого рішення яким його позбавили статусу учасника бойових дій на підставі обвинувального вироку Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2017 року, оскільки вказаним вироком було встановлено, що він діяв із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг це передбачити. Тобто в даному випадку мала місце злочинна недбалість, а відповідно, мала місце необережна, а не умисна форма вини, а тому він визнаний винним у вчиненні неумисного злочину.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги того факту, що умовою позбавлення статусу учасника бойових дій є наявність обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях. Вироком суду, який набрав законної сили, позивача визнано винним у вчиненні необережного тяжкого злочину, а тому до нього не застосовуються норми п. 8-1 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого Постановою КМУ від 20.08.2014 р. № 413.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.02.2015 року ОСОБА_1 призваний Павлоградським військкоматом на військову службу до Збройних сил України під час часткової мобілізації на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію» та проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 .

25.04.2016 року звільнений у запас (демобілізований).

На підставі поданих документів комісією Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій, 30.09.2016 року позивачем отримано посвідчення учасника бойових дій.

Під час служби позивач брав участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей в період з 06.04 по 14.05.2015 року та з 09.07. по 07.08.2015 року.

В ході участі в антитерористичній операції, при здійсненні заходів із забезпечення її проведення, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях 06.08.2015 року скоєно тяжкий злочин, за яким порушено кримінальне провадження.

20.11.2017 року вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.414 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі п. «Г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» позивача звільнено від відбування покарання.

Вирок набрав законної сили 21.12.2017 року.

16.07.2018 року рішенням комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій, оформлене протоколом №7 позбавлено ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій на підставі зазначеного обвинувального вироку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходи з наявності вироку суду, який набрав законної сили, яким позивача визнано винним за вчинення тяжкого злочину, а тому останнього правомірною позбавлено статусу учасника бойових дій.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 року затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях забезпеченні їх здійснення (далі Порядок № 413).

Порядок № 413 визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, та категорії таких осіб.

Відповідно до ч.5 Порядку № 413, рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісія).

Комісія створюється за рішенням та відповідне положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом. Комісія є колегіальним органом.

Відповідно до пункту 8-1 Порядку № 413, комісія або міжвідомча комісія позбавляє статусу учасника бойових дій, зокрема, у разі наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

Як вбачається з матеріалів справи, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 , останній свою провину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.414 Кримінального кодексу України визнав повністю, щиро розкаявся та судом встановлено, що скоєне кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, у сфері злочинів встановленого порядку несення військової служби (військові злочини).

Відповідно до вироку Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від20 листопада 2017 року ОСОБА_1 своїми навмисними діями вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.414 КК України за кваліфікуючими ознаками: необережне поводження і з боєприпасами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, яке заподіяло тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_2 , та смерть потерпілого ОСОБА_3 , а тому його дії за цією статтею кримінального кодексу кваліфіковані вірно та його винуватість доведена. Вказаним вироком встановлено, що позивач скоїв необережний тяжкий злочин.

Колегією суддів зазначається, що за статтею 414 КК України кваліфікуються дії тільки військовослужбовця і тільки у випадку, коли він спричинив необережені тілесні ушкодження або смерть внаслідок порушення правил поводження зі зброєю або речовинами і предметами, які становлять підвищену небезпеку для оточуючих і володільцем яких є військове відомство. Суб`єктивна сторона злочину характеризується необережною формою вини.

Тобто вказаним вироком встановлено вчинення позивачем тяжкого злочину з необережності, що виключає можливість застосування до позивача наслідків у вигляді позбавлення статусу учасника бойових дій відповідно до п. 8-1 Порядку № 413, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків, що комісія Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій при прийняті рішення від 16.07.2018р., оформлене протоколом №7, яким позбавлено ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, діяла на законних підставах.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись п.2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій, від 16.07.2018р., оформлене протоколом №7, в частині позбавлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки поновити ОСОБА_1 у статусі учасника бойових дій та видати йому посвідчення учасника бойових дій.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 04 березня 2020 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова