Справа № 480/2929/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

в порядку ч. 3 ст. 34 Кодексу адміністративного судочинства України
"11" березня 2020 р. року Справа № 480/2929/19
Позовні вимоги мотивовано тим, у липні 2019 року позивач дізнався про вимогу відповідача про сплату боргу з єдиного внеску в сумі 15 819,54 грн., яку вважає протиправною та зазначає, що був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 2000 року, проте припинив займатись підприємницькою діяльністю у 2006 році. Позивач зазначає, що з цього часу не отримує доходу від підприємницької діяльності, а з 2017 року не проживає в Україні, а тому, на його думку, не повинен сплачувати єдиний внесок. Крім того, позивач звертає увагу на те, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців включено відомості про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 із відміткою про те, що його свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним, а тому позивач вважає свою підприємницьку діяльність припиненою. Також, позивач зауважив, що відповідач не проводив перевірку діяльності позивача, не витребовував жодних бухгалтерських та інших документів, а отже не мав підстав формувати вимогу.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав свого обов`язку щодо нарахування та сплати єдиного внеску, та дійшов висновку, що контролюючим органом правомірно відповідно до вимог Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464 та Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, нараховано позивачу єдиний внесок за 2017-2018 роки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 та ухвалити постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року по справі № 480/2929/19 скасовано. Ухвалено постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу від 15 листопада 2018 року № Ф-3414-54 на суму 15819 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн. 54 коп.

Приймаючи вказане судове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється виключно за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відтак формування і направлення податковим органом податкової вимоги на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів є неправомірним, оскільки такі дані не входять до переліку підстав, визначених ч. 3 ст. 9 Закону № 2464.

За висновком суду апеляційної інстанції, посилання відповідача, як на правомірність формування оскаржуваної вимоги, на положення Інструкції № 449, є необґрунтованими, оскільки її норми встановлюють лише процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а не підстави обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів, що визначені ч. 3 ст. 9 Закону № 2464.

З цих підстав суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції як такого, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 34 Кодексу адміністративного судочинства України, усі питання, що виникають під час колегіального розгляду адміністративної справи, вирішуються більшістю голосів суддів; при прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення. Головуючий у судовому засіданні голосує останнім; суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Вважаю, що у даній справі суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що формування і направлення податковим органом податкової вимоги на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів є неправомірним, з огляду на таке.

Спеціальним законодавчим актом, що регулює правові відносини нарахування і сплати єдиного внеску є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464) у відповідності до якого видана Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі - Інструкція № 449).

Відповідно до п. 2 ст. 25 Закону №2464-УІ, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Згідно п. 4 ст. 25 Закону №2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Наказом Міністерства фінансів України N449 від 20.04.2015 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розділ VI якої регулює порядок стягнення заборгованості з платників.

Так, відповідно до пункту 1 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (пункт 2 розділу VI Інструкції №449).

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції № 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

- якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

- якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За вимогами пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується, у тому числі, на підставі даних інформаційної системи фіскального органу, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою, в свою чергу, є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року в адміністративній справі № 826/11623/16.

Судом встановлено наявність у позивача державної реєстрації фізичної особи-підприємця на час спірних правовідносин, отже позивач є платником єдиного внеску і був зобов`язаний протягом 2017-2018 років обчислювати та сплачувати єдиний внесок у порядку і строки визначені Законом № 2464 та Інструкцією № 449. В той же час, відповідач вправі обчислювати і стягувати суми єдиного внеску, не нараховані і не сплачені платником сум єдиного внеску, та зазначати це у вимозі про сплату боргу (недоїмки). При цьому, відображення в інформаційній системі фіскального органу даних про наявність у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску є самостійною і достатньою підставою для формування вимоги про сплату боргу.

Матеріали справи свідчать, що оскаржену вимогу від 15 листопада 2018 року № Ф-3414-54 сформовано відповідно до ст. 25 Закону № 2464 та "на підставі даних інформаційних систем органу доходів і зборів".

Слід зазначити, що в інформаційній системі податкового органу було відображено мінімальну суму страхового внеску, яку зобов`язаний сплатити позивач. Тоді, як за результатами документальної перевірки податковий орган може визначити розмір єдиного внеску зі суми отриманого позивачем доходу за вказаний період. В такому випадку розмір необхідного до сплати єдиного внеску буде визначатись, як різниця між сумою донарахованого платежу і мінімальною сумою єдиного внеску.

Таким чином, чинним законодавством надано право податковому органу нарахувати єдиний внесок з облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів без складання акту перевірки, і у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платниками єдиного внеску (які не виконали обов`язок щодо самостійного обчислення і сплати цих внесків в порядку і розмірах, визначених законом) - відповідач вправі був обчислювати суми єдиного внеску, не нараховані і не сплачені платником сум єдиного внеску, та зазначати це у вимозі про сплату боргу (недоїмки).

Тому, покликання апелянта на те, що формуванню та направленню платнику вимоги має передувати перевірка та складення акта за її результатами, або дослідження звітності платника про нарахування єдиного внеску є помилковими та суперечать вимогам Інструкції.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду висловленою, зокрема, у постанові від 13 листопада 2018 року у справі №813/4686/16.

Враховуючи, що визначальним для вирішення справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем ЄСВ на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів щодо платника ЄСВ ОСОБА_1 , що не заперечувалось позивачем в ході судового розгляду справи, вважаю, що у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги позивача, оскільки вимога ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску сформована відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суддя

Другого апеляційного

адміністративного суду Жигилій С.П.