Справа № 440/134/20
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/134/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

визнати протиправною та незаконною відмову відповідача у виплаті компенсації за неотриману санаторно-курортну путівку ОСОБА_1 ;

зобов`язати відповідача негайно виплатити компенсацію за неотриману санаторно-курортну путівку у 2019 році у розмірі 524 грн.

Під час розгляду справи суд,

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2020 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради (надалі також - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що йому протиправно відмовлено у виплаті грошової компенсації замість невикористаної санаторно-курортної путівки. Так, відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 у справі № 440/765/19 відповідача було зобов`язано поставити ОСОБА_1 на облік для отримання санаторно-курортної путівки згідно його заяви від 07 лютого 2019 року відповідно до частини 2 статті 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У зв`язку з тим, що відповідна путівка позивачем отримана не була, він звернувся із заявою про компенсацію її вартості. Отримавши відмову у виплаті компенсації за неотриману санаторно-курортну путівку, вважаючи, що цим порушені вимоги пункту 2 частини 1 статті 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та не враховано рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6р/2018, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

28 січня 2020 року до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, зазначаючи, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС другої категорії. За твердженням відповідача, на даний час чинним законодавством не передбачено розмір щорічної грошової допомоги, щорічний розмір середньої вартості путівки в Україні для компенсації та пільг громадянам - учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС, віднесеним саме до 2 категорії. Вказано на те, що також відсутній порядок надання щорічної грошової допомоги, та здійснення доплат за рахунок власних коштів, виплати грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки, який повинен бути встановлений Кабінетом Міністрів України.

30 січня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якої позивач наполягав на обґрунтованості позову.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

Обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986, категорії 2, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 04 лютого 1993 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 у справі № 440/765/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради № 08-09/1900 від 25 лютого 2019 року щодо прийняття документів від ОСОБА_1 для постановлення на облік для отримання санаторно-курортної путівки. Зобов`язано Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради поставити ОСОБА_1 на облік для отримання санаторно-курортної путівки згідно його заяви від 07 лютого 2019 року відповідно до пункту 2 частини першої статті 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до вказаного рішення позивач був поставлений на облік для отримання санаторно-курортної путівки відповідно до поданої ним заяви від 07.02.2019.

16.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві щодо виплати компенсації за неотриману санаторно-курортну путівку в 2019 році.

Листом від 21.12.2019 № 05-34/10501 відповідач повідомив, що так як позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії, а виплата грошової компенсації замість санаторно-курортного лікування передбачена постановою КМУ від 23.11.2016 № 854 тільки для громадян, віднесених до категорії 1, то ОСОБА_1 не має права на виплату грошової компенсації замість путівки.

Вважаючи своє право на отримання компенсації порушеним, позивач звернувся до суду.

Норми права, які підлягають застосуванню

Основні положення щодо прав громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (надалі - Закон №796-XII).

Згідно до положень ст. 9 Закону №796-XII, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

За змістом статті 10 Закону №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Особам, віднесеним до категорії 2 (пункт 2 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: 1) пільги, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 17, 18, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 30, 31 статті 20; 2) першочергове щорічне безплатне забезпечення санаторно-курортними путівками або путівками на відпочинок шляхом надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок через безготівкове перерахування санаторно-курортним закладам чи закладам відпочинку, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, за надання послуг із санаторно-курортного лікування або відпочинку чи одержання за їх бажанням грошової компенсації у розмірі середньої вартості путівки в Україні; право вільного вибору санаторно-курортного закладу відповідного профілю чи закладу відпочинку, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та, за бажанням, здійснення доплати за надання додаткових послуг за рахунок власних коштів у разі недостатності суми щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок на санаторно-курортне лікування чи відпочинок у вибраному закладі. Санаторно-курортні заклади незалежно від форми власності зобов`язані надавати санаторно-курортні та оздоровчі послуги шляхом безготівкових розрахунків. Порядок надання щорічної грошової допомоги та здійснення доплат за рахунок власних коштів, виплати грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні встановлюється Кабінетом Міністрів України. Розмір щорічної грошової допомоги, щорічний розмір середньої вартості путівки в Україні визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік. 3) позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (ст. 21 Закону в редакції станом на 01.01.2013).

Так, положеннями Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII внесено зміни безпосередньо до ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", де пункт 2 частини першої статті 21 виключено.

Однак, Рішенням Конституційного Суду № 6-р/2018 від 17.07.2018 підпункт 2 пункту 4 розділу І Закону №76-VIII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Висновки щодо правозастосування

Відтак, безпосереднє право позивача, яке встановлено у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо пільг, компенсацій та гарантій, як громадянина України, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, обумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, що передбачено безпосередньо статтею 16 Конституцією України.

Тим самим, з 17.07.2018, з дня винесення Конституційним Судом України рішення №6-р/2018, особам, віднесеним до категорії 2 учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, повернуто право як на забезпечення санаторно-курортними путівками, так і право на компенсацію за неотриману санаторно-курортну путівку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 у справі № 440/765/19, яке набрало законної сили, констатовано наявність права у позивача на забезпечення санаторно-курортною путівкою.

З матеріалів справи вбачається, що фактично відповідач відмовив позивачу у компенсації за неотриману санаторно-курортну путівку, посилаючись на відсутність визначеного Кабінетом Міністрів України розміру компенсації для осіб категорії 2.

Так, вказано, що виплата грошової компенсації замість санаторно-курортного лікування, передбачена пунктом 24 постанови КМУ від 23.11.2016 № 854 «Деякі питання санаторно-курортного лікування та відпочинку громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» лише для громадян, віднесених до категорії 1 та одного із батьків дитини з інвалідністю або особи, яка їх замінює, у разі відмови від отримання санаторно-курортного лікування або відпочинку. Грошова компенсація виплачується у розмірі середньої вартості путівки в Україні, що встановлюється КМУ щороку.

Постановою КМУ від 08.11.2017 № 838 «Про розмір середньої вартості путівки для виплати грошової компенсації замість путівки громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що середня вартість путівки для виплати грошової компенсації замість путівки громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, та дітям, яким установлено інвалідність, пов`язану з Чорнобильською катастрофою, визначається Міністерством соціальної політики щороку з розрахунку 35 відсотків розміру одного прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня відповідного року для осіб, які втратили працездатність (із заокругленням до однієї гривні).

Наказом Міністерства соціальної політик України від 28.02.2019 № 299 «Про встановлення середньої вартості путівки для виплати грошової компенсації замість путівки громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, та дітям, яким установлено інвалідність, пов`язану з Чорнобильською катастрофою» в межах бюджетних коштів, виділених відповідно до Закону України «Про Держаний бюджет України на 2019 рік», встановлена середня вартість путівки для виплати грошової компенсації замість путівки у сумі 524 грн.

Отже Урядом визначено розмір компенсації замість путівки громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії № 1.

Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", передбачаючи пільги для категорії 2, зазначені в пункті 4 статті 21 вказаного Закону, відсилає до статті 20 цього Закону, застосовуючи ідентичне правове регулювання пільг як для осіб категорії 1, так для осіб категорії 2.

З цього слідує, що з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 6-р/2018 від 17.07.2018, особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесені до категорії № 1, як і особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесені до категорії № 2, мають однакову за всіма вимірами пільгу щодо забезпечення путівками або грошову компенсацію замість неї. Тому, на думку суду, аналогічно слідує висновок, що компенсація вартості невикористаної путівки для осіб категорії 2 є такою ж, як для категорії 1.

Враховуюче те, що Постановою КМУ від 08.11.2017 № 838 «Про розмір середньої вартості путівки для виплати грошової компенсації замість путівки громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлена середня вартість путівки для виплати грошової компенсації замість путівки громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, то положення цієї постанови підлягають застосуванню під час компенсації вартості путівки й громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які віднесені до категорії 2.

Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на компенсацію вартості невикористаної санаторно-курортної путівки, розмір якої визначається відповідно до правил та розміру, встановлених для громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, тобто у розмірі 524 грн.

Суд зазначає, що неврегулювання Кабінетом Міністрів України правовідносин, пов"язаних зі санатарно-курортним лікув та віднесені до категорії 2 - не є підставою для позбавлення цієї категорії прав, що надані їм Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З огляду на викладене, відмова у виплаті компенсації за санаторно-курортну путівку позивачу є протиправною.

Відповідно до вимог позивача, враховуючи, що судом установлено протиправну відмову ОСОБА_1 у виплаті компенсації за санаторно-курортну путівку, то суд вважає, що для відновлення прав позивача слід зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень виплатити ОСОБА_1 компенсацію за неотриману санаторно-курортну путівку у 2019 році у розмірі 524 грн.

Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб"єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", позивач, як громадянин, віднесений до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, звільнений від сплати судового збору. Доказів щодо понесення інших судових витрат позивачем не надано.

Отже, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради (вул. Ст. Халтуріна, 13, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 03195240) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради № 05-34/10501 від 21 грудня 2019 року у виплаті компенсації за неотриману санаторно-курортну путівку Кухаруку Михайлу Микитовичу.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради (вул. Ст. Халтуріна, 13, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 03195240) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) компенсацію за неотриману санаторно-курортну путівку у 2019 році у розмірі 524 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення у разі проголошення скороченого рішення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков