Справа № 520/5629/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 р.Справа № 520/5629/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Заічко О.В., м. Харків) від 21.08.2019 року (повний текст складено 27.08.2019 р.) по справі № 520/5629/19

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанської митниці Держмитслужби

про скасування рішення про коригування митної вартості та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості № 807000/2019/002074/2 від 26.04.2019 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807190/2019/01542.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є незаконними та необґрунтованими, адже позивачем надано всі підтверджуючі вартість введеного на митну територію України автомобіля документи, за ціною договору.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2019 року по справі № 520/5629/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодилася з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

До суду апеляційної інстанції від Слобожанської митниці Держмитслужби по справі надійшло клопотання про заміну відповідача у справі.

Відповідно до ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 року № 858 "Про утворення територіальних органів Державної митної служби" деякі територіальні органи Державної фіскальної служби реорганізовано шляхом приєднання до окремих органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком.

Установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної митної служби.

Із додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 року № 858 слідує, що Харківська митниця ДФС приєднана до Слобожанської митниці Держмитслужби.

07.11.2019 р. Слобожанську митницю Держмитслужби внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

28.11.2019 р. проведено державну реєстрацію рішення про припинення Харківської митниці ДФС.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1217-р визначено можливість забезпечення здійснення з 8 грудня 2019 р. Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.

Таким чином, функції і повноваження Харківської митниці ДФС з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи було передано Слобожанській митниці Держмитслужби.

Враховуючи викладене, клопотання Слобожанської митниці Держмитслужби про заміну сторони у справі підлягає задоволенню.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.04.2019 р. до митного поста «Харків-автомобільний» Харківської митниці ДФС, особою уповноваженою на декларування ОСОБА_2 , була подана до митного контролю та митного оформлення електронна митна декларація № UA807190/2019/010637 (далі - МД) на товар «А/м легковий пасажирський для перевезення пасажирів, був у використанні: марка MAZDA, модель CX-5 - 1шт., VIN - НОМЕР_1 , V= 2191 куб.см., потужністю 110 kW, тип двигуна - дизельний, модельний рік виготовлення 2016. Країна виробництва JP…», який надійшов на адресу фізичної особи ОСОБА_1 (а.с. 55).

Відповідно до відомостей граф 8 та 9 вказаної МД одержувач та особа відповідальна за фінансове врегулювання Волокітіна Оксана Володимирівна (далі - ОСОБА_1 ).

У вказаній МД декларантом була визначена та заявлена за основним методом митна вартість ТЗ позивача у розмірі 8137,28 дол. США на підставі рахунку-фактури (інвойсу) №VOJ43 від 09.08.2018 р. на суму 7937,28 та вартості транспортування - 200 дол. США (а.с. 18,59).

Декларантом разом з вищевказаною декларацією були надані наступні документи (зазначені у графі 44 вказаної МД): за кодом « 0380» рахунок-фактура (інвойс) від 09.08.2018 № VOJ43; за кодом « 0862» декларація про походження товару від 09.08.2018 №VOJ43; за кодом «m1721» акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 12.04.2019 № UA20903/2019/25193; за кодом «d2800» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.08.2018 № 2750031; за кодом «d3001» банківський платіжний документ, що стосується товару від 10.08.2018 № 0809; за кодом «d3007» документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 15.04.2019 № 1; за кодом «d3015» висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями від 15.04.2019 № 041501; за кодом «d4207» договір про надання послуг митного брокера від 09.04.2019 № 3209; за кодом «d9202» касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів від 08.04.2019 № 0.0..1; за кодом «d9202» касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів від 08.04.2019 № MP_AB170470ASA_6764049; за кодом «d9802» паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України від 14.09.2001 № МН 239142.

За результатами вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, оформлених митницями ДФС раніше, та враховуючи рекомендації профілю ризику, який був згенерований автоматизованою системою аналізу та управління ризиками ДФС, а саме: 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості товарів) та 106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів) - «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_2 , валюта - EUR, вартість - 17550,00» (а.с. 60-63).

Посилаючись на наведене, відповідач вказував, що у Харківської митниці ДФС виникла підстава для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості, у зв`язку з чим 16.04.2019 р. до відділу контролю митної вартості управління адміністрування митних платежів Харківської митниці ДФС підрозділом митного оформлення був направлений запит № 2042 щодо «вирішення складного випадку визначення митної вартості» (а.с. 64).

При перевірці було встановлено, що, відповідно до наданих документів, згідно рахунку-фактури (інвойсу) від 09.08.2018 № VOJ43, здійснено оплату товару, що підтверджується банківським платіжним документом «Potwierdzenie przelewu» від 10.08.2018 № НОМЕР_3 , сума платежу - 7937,28 USD (а.с.67), при цьому, в митній декларації транзитної країни Литви від 25.01.2019 (а.с. 66) зазначено вартість вказаного транспортного засобу на рівні 6959,47 EUR, що свідчило, на думку митного органу, про наявність розбіжності в поданих документах.

Крім того, при співставленні поданих документів встановлено, що вага товару, що вказана в митній декларації транзитної країни від 25.01.2019 р. становить 1475 кг, при цьому МД № UA807190/2019/010637 від 16.04.2019 р. гр. 35, 38 МД, вага встановлено на рівні 1562 кг.

Як вказував відповідач, декларантом, була визначена митна вартість за основним методом, а саме на підставі Інвойсу від 09.08.2018 р. № V0J43, та складала 8137,28 дол. США, в тому числі вартість транспортування ТЗ з Литви до пункту в`їзду на митну територію України в розмірі 200,00 дол.США, при цьому документально не підтверджено складові митної вартості, а саме: вартості доставки по території Ісландії до порту відправлення, вартості навантаження на судно, вартості морського перевезення, вартості страхування вантажу, вартості на обробку в порту Литви, вартості перевезення від Литви до митного кордону України тощо. Декларантом не надано жодного фінансового документу - рахунків, відповідних договорів на надання послуг тощо.

Враховуючи, відсутність документального підтвердження всіх складових митної вартості товару та виявлені розбіжності у поданих документах було повідомлено декларанта, про необхідність надання додаткових документів для підтвердження рівня митної вартості товарів та запропоновано надати додаткові документи у відповідності до норм МКУ.

За результатами опрацювання запиту, декларантом було надано наступні документи: митна декларація транзитної країни від 25.01.2019 року, копія прінт-скріну витягу з мережі Інтернет, веб-сторінка www.bilauppbod.is (а.с. 65).

Митним органом було проведено консультацію, за результатами якої встановлено рівень митної вартості, який є в наявності у митного органу, а саме 13950 Євро/15781,64 дол. США та прийнято 26.04.2019 року рішення про коригування митної вартості № UA807000/2019/002074/2 за резервним методом (а.с. 15).

У графі 33 вказаного рішення наведене обґрунтування визначеної митним органом митної вартості, а саме: здійснено оцінку товару по МД № UA204010/2018/228664 від 20.12.2018 р. та встановлено митну вартість на рівні 15781,64 дол.США.

Крім того, митним органом було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807190/2019/01542 (а.с. 16).

Вищевказаний транспортний засіб, був оформлений під фінансову гарантію по МД № UA807190/2019/012649 (а.с. 56).

Позивач, не погодившись з зазначеними рішенням та карткою відмови, звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем, не було надано обґрунтувань щодо розбіжностей у ціні та вазі автомобіля, враховуючи дані митної декларації транзитної країни та документально не підтверджено складові митної вартості, а саме: вартості доставки по території Ісландії до порту відправлення, вартості навантаження на судно, вартості морського перевезення, вартості страхування вантажу, вартості на обробку в порту Литви, вартості перевезення від Литви до митного кордону України тощо. Декларантом не надано жодного фінансового документу - рахунків, відповідних договорів на надання послуг тощо.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Митного кодексу України визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Положеннями ст. 246 Митного кодексу України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).

Згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2).

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 Митного кодексу України).

Колегія суддів зауважує, що аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 20.02.2018 в справі № 809/1884/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує вказані висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою коригування митної вартості відповідачем вказано: "Спрацювання профілю ризику 105-2 "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_2 , валюта - EUR, вартість - 17550,00".

При перевірці було встановлено, що, відповідно до наданих документів, згідно рахунку-фактури (інвойсу) від 09.08.2018 №VOJ43, здійснено оплату товару, що підтверджується банківським платіжним документом «Potwierdzenie przelewu» від 10.08.2018 № НОМЕР_3 , сума платежу - 7937,28 USD (а.с. 67), при цьому, в митній декларації транзитної країни Литви від 25.01.2019 (а.с. 66) зазначено вартість вказаного транспортного засобу на рівні 6959,47 EUR, що свідчило, на думку митного органу, про наявність розбіжності в поданих документах.

Що стосується виявлених розбіжностей в цій частині, колегія суддів зазначає, що вони не можуть вважатися розбіжностями у наданих декларантом документах, оскільки вартість у обох випадках приведена у різних іноземних валютах (долари США та євро), та у разі переведення однієї із них до іншої така сума буде співпадати, що не було перевірено та враховано митним органом під час прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Що стосується твердження митного органу про те, що вага товару, що вказана в митній декларації транзитної країни від 25.01.2019 р. становить 1475 кг, а в МД №UA807190/2019/010637 від 16.04.2019. гр.35, 38 МД, її встановлено на рівні 1562 кг, колегія суддів зазначає, що згідно реєстраційного посвідчення транспортного засобу, яке надавалося при здійсненні митного оформлення разом з іншими документами, вбачається що вага автомобіля марки MAZDA, модель CX-5, VIN - НОМЕР_2 складає 1562 кг. і саме цю вагу товару вказано у МД № UA807190/2019/010637. Зазначення в митній декларації транзитної країни відмінної ваги, не є свідченням заявлення декларантом недостовірних даних і в межах цих правовідносин та з урахуванням імпортованого на територію України товару (автомобіля), цей показник не є відомістю, яка може впливати на визначення митної вартості.

Що стосується твердження митного органу про не підтвердження документально складових митної вартості, а саме: вартості доставки по території Ісландії до порту відправлення, вартості навантаження на судно, вартості морського перевезення, вартості страхування вантажу, вартості на обробку в порту Литви, вартості перевезення від Литви до митного кордону України тощо, колегія суддів зазначає, що позивачем до суду апеляційної інстанції було надано копію договору, укладеного ОСОБА_1 "замовник" та Avtoverslo logistika UAB "перевізник", за умовами якого перевізник зобов`язується забезпечити всі необхідні умови транспортування, обробки, зберігання вантажу (п. 2.2.2 Договору). Сторонами погоджено, що замовником сплачено послуги транспортного обслуговування вантажу від місця навантаження до Литви, м. Клайпеда, у зв`язку з їх включенням до продажної ціни вантажу (п. 3.1 Договору). Вартість послуг транспортного обслуговування від Литви, м. Клайпеда до митної території України складає 200,00 дол.США. (а.с. 130). Також позивачем надано копію листа Avtoverslas logistika від 29.09.2019 р., в якому вказується про те, що вартість обробки товару в порту Литви складала 115 Євро, а вартість перевезення із Литви до митної території України - 160 Євро, що було еквівалентом 200 дол.США.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що постачання придбаного автомобіля здійснювалося на умовах CIF.

Згідно міжнародних Правил Інкотермс 2010, CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) Вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати або ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. За умовами терміна CIF на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Якщо сторони не збираються поставити товар через поручні судна, слід застосовувати термін CIP.

Наведене свідчить про те, що вартість доставки по території Ісландії до порту відправлення, вартості навантаження на судно, вартість морського перевезення і вартість страхування вантажу були покладені саме на продавця товару (автомобіля) і ці витрати вже були включені у саму продажну вартість цього автомобіля, який підлягав експорту з Ісландії.

Таким чином, витрати на транспортування підтверджені позивачем належним чином, що не було враховано митним органом та судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин.

Тобто, подані позивачем до митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали вимогам встановленим ст. 53 Митного кодексу України, тоді як митниця не довела, що подані декларантом позивача документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом № 1).

Згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч. 2 наведеної статті Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Положеннями ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Згідно з ч. 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Колегія суддів зауважує, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації було визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору. В свою чергу, митним органом не було надано доказів, які б спростували зміст документів на підтвердження митної вартості товару.

Отже, колегія суддів вважає, що митним органом не було доведено обставин, які б давали підстави для сумнівів щодо достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною договору , а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 19.02.2019 р. по справі № 805/2713/16-а.

Доводи митного органу, що використання інформації, яка формується автоматизованою системою аналізу та управління ризиками можна вважати дійсною вартістю та як наслідок використання цієї інформації органом доходів і зборів при визнанні митної вартості за другорядним методом відповідає законодавству України, колегія суддів з урахування вказаного вище не вважає обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Окремо колегія суддів зауважує позицію Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 30.10.2018 р. по справі № 826/25605/15, а саме те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Також, колегія суддів зазначає, що рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Крім того, вирішуючи спір по суті, колегія суддів зауважує, що в оскаржуваному рішенні відповідача жодним чином не зазначено, яких саме документів недостатньо для визначення митної вартості товару - транспортного засобу, яка заявлена декларантом позивача, а також не зазначено про наявність будь-яких розбіжностей в наданих декларантом позивача в обґрунтування митної вартості вказаного товару.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 23.07.2019 р. по справі № 1140/3242/18 та від 24.07.2019 р. по справі № 809/432/17.

Враховуючи те, що позивачем як до митного органу, так і до суду під час вирішення спірних правовідносин надано документи (докази), що підтверджують вартість перевезення товару, яка була включена до митної вартості, а отже підтверджують правомірність та повноту такої митної вартості, законність обрання декларантом саме першого методу визначення митної вартості, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення про коригування митної вартості № 807000/2019/002074/2 від 26.04.2019 р. та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807190/2019/01542 прийняті відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому ці рішення митного органу підлягають скасуванню.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2019 року по справі № 520/5629/19 прийняте з порушенням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України, з урахуванням сплачених позивачем сум судового збору при поданні позовної заяви та при поданні апеляційної скарги на рішення суду.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2019 року по справі № 520/5629/19 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2019 року по справі № 520/5629/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості № 807000/2019/002074/2 від 26.04.2019 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807190/2019/01542.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги на рішення суду у загальному розмірі 3842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні) 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 10.03.2020 року