Справа № 594/23/20
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року Справа № 594/23/20 пров. № А/857/1902/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2020 року, ухвалене суддею Губіш О.А., м. Борщів, у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Теребовлянського ВП старшого лейтенанта поліції Стасишина Ярослава Степановича, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи,-

В С Т А Н О В И В:

08.01.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП Теребовлянського ВП старшого лейтенанта поліції Стасишина Ярослава Степановича, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 754002 від 29.12.2019 та закрити справу.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2020 року позов задоволено. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення інспектора СРПП Теребовлянського ВП Стасишина Ярослава Степановича серія БАА № 754002 від 29 грудня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 за порушення вимог ч.2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч.2 ст.122 КУпАП, не представлено, а відеозапис, який так і не наданий суду, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Сама лише вказівка на те, що до постанови додається «відео» не розкриває дані щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, вважаючи його ухваленим з невідповідністю висновків суду обставинам справи, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2020 року та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що позивач дійсно здійснив обгін ТЗ на пішохідному переході, оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно, позов до задоволення не підлягає.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч.1 ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст.9, ч.1 ст.72, частин 1, 5 ст.77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною інспектором СРПП Теребовлянського ВП старшого лейтенанта поліції Стасишином Я.С., серії БАА № 754002 від 29.12.2019, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Із вказаної постанови видно, що 29.12.2019 о 11 год 54 хв ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив обгін транспортного засобу на пішохідному переході, чим порушив п.14.6 в ПДР України.

Відповідно до статті 245 КпАП України завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням.

В силу ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту ст.280 КУпАП видно, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

Із наявних матеріалів справи неможливо встановити обставини вчиненого правопорушення.

Згідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора СРПП Теребовлянського ВП старшого лейтенанта поліції Стасишина Ярослава Степановича, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Разом з тим суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач у позовній заяві також просив закрити щодо нього справу про адміністративне правопорушення. Однак, вказана позовна вимога не вирішена судом першої інстанції.

Крім того, відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, приймаючи рішення про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, судом в обов`язковому порядку приймається рішення про закриття провадження у справі з наведених підстав, незалежно від наявності чи відсутності такої позовної вимоги.

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, вирішив питання не у спосіб, передбачений п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Згідно з п.2 ч.1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити судове рішення.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно частини 4 ст. 317 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом доповнення його резолютивної частини рішенням про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 229, 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2020 року у справі № 594/23/20 змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2020 року у справі № 594/23/20 абзацем: «Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити».

В іншій частині рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2020 року у справі № 594/23/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 11.03.2020.