Справа № 240/171/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
12 березня 2020 року м. Житомир справа № 240/171/20
категорія 111031101
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 03.02.2020. Копію ухвали та судові повістки направлялись рекомендованою поштовою кореспонденцією.
На електронну пошту суду 03.02.2020 надійшла заява представника позивача про перенесення розгляду справи.
У зв`язку з неявкою позивача та представника позивача, розгляд справи відкладено на 26.02.2020.
На електронну пошту суду 26.02.2020 надійшла заява представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача (у письмовому провадженні). Представник відповідача прибула до суду.
Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд подальший розгляд справи здійснює в письмовому провадженні, в строки, передбачені ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Суд, розглянувши позовну заяву та відзив, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з таких підстав.
На підставі договору дарування №2027 від 15.06.2018, власником 1/2 комплексу складів зерносховищ став ОСОБА_1 . Вказана інформація підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 39-40).
У заяві позивач вказує, що у листопада 2019 року звернувся до відповідача та надав пакет документів для підтвердження наявності підстав для скасування податкового повідомлення-рішення.
Листом№4622/14/06-30-51-33 від 24.12.2019 повідомлено, що фізичні особи, які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою КВЕД з урахуванням Класифікатора ДК 016-2010 та мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, володіють та використовують будівлі, споруди, віднесеш до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271) Класифікатора ДК 018-2000, звільненні на цій підставі від; податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки згідно з п.п. «ж» п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ. Оскільки в абз. «ж» п. 266.2.2 ст. 266 ПКУ вказано, що саме будівлі, які мають код 1271 згідно з Класифікатором, не є об`єктом оподаткування Податком, то будівлі які мають інший код, ніж 1271, але використовується у сільськогосподарській діяльності, оподатковуються на загальних підставах. (а.с. 9)
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України)
Пунктом 12.3. статті 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Матеріалами адміністративної справи встановлено, що 25 травня 2017 року п`ятнадцятою черговою сесією сьомого скликання Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області прийнято рішення №47 Про встановлення місцевих податків та зборів і акцизного податку на території Сінгурівської сільської ради", яким встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об`єктів нежитлової нерухомості некомерційного призначення для фізичних осіб встановлюється у розмірі 0,1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного ( податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування. (а.с. 43)
Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.
Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 ПК України ).
Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Приписами підпункту 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Суд відмічає, що спірним питанням у межах цих правовідносин є встановлення чи є нерухоме майно, що належить позивачу об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Підпункт «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.1 статті 266 ПК України, на який посилається позивач як на підставу протиправності податкового повідомлення-рішення, встановлює, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Верховний Суд у постанові від 15 травня 2018 року у справі №806/2676/17 зазначає, що системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню. Прикладом цього є зокрема те, що така умова як зв`язок об`єкту нерухомості з фактом її використання у своїй діяльності передбачений пунктами «е» та «і», на відміну від пункту «є». Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування («д»), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу («е»), сільськогосподарський товаровиробник («ж»), громадські організації інвалідів та їх підприємства («з»), релігійні організації («и»)), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання («ґ»), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів («і»), будівлі промисловості («є») тощо).
Із системного аналізу вказаних правових норм та враховуючи позицію Верховного Суду, для правильного вирішення спору, що виник необхідно встановити наявність або відсутність таких обов`язкових умов:
1. віднесення нерухомого майна, що належить позивачу, до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271);
2. позивач - сільськогосподарський товаровиробник;
3. чи здаються будівлі їх власником в оренду, лізинг, позичку;
Так, матеріалами адміністративної справи підтверджується, що нерухоме майно, що належить позивачу на праві приватної власності та яке, на переконання відповідача, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, є комплексом будівель зерносховища.
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 р. N507 "Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000"
Так, відповідно до код 1271: Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства. 1271.1 Будівлі для тваринництва; 1271.2.Будівлі для птахівництва; 1271.3 Будівлі для зберігання зерна; 1271.4 Будівлі силосні та сінажні; 1271.5 Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства; 1271.6 Будівлі тепличного господарства; 1271.7 Будівлі рибного господарства; 1271.8 Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва; 1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші.
Отже, будівлі, що належать позивачу на праві приватної власності відносяться до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271).
Тобто, наявна одна з обов`язкових умов, визначених підпунктом 266.2.2. пункту 266.1 статті 266 ПК України.
Окрім того, сторонами визнається, що нерухоме майно, що належить позивачу на праві приватної власності та яке, на переконання позивача, є об`єктом податку на нерухоме майно згідно оскаржуваного рішення, не здається власником в оренду, лізинг, позичку.
Відповідно до пп. 14.1.235 п.. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Судом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, є платником єдиного податку, а видами його діяльності за КВЕД є : КВЕД 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; Код КВЕД 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; Код КВЕД 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; Код КВЕД 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; Код КВЕД 46.34 Оптова торгівля напоями; Код КВЕД 46.35 Оптова торгівля тютюновими виробами; Код КВЕД 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; Код КВЕД 46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; Код КВЕД 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; Код КВЕД 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням (основний); Код КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення.
Основний вид діяльності: Код КВЕД 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням.
Суд відмічає, що КВЕД 10.61 "Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості" входить до секції C "Переробна промисловість", Розділ 10 "Виробництво харчових продуктів" Група 10.6 "Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості, крохмалів і крохмальних продуктів" Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010 та не має ніякого відношення до секції A "Сільське господарство, рибне господарство, рибне господарство" Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010".
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що діяльність позивач згідно КВЕД не дає права віднести його до осіб, що займаються виробництвом сільськогосподарської продукції.
Отже, в межах спірних відносин наявна дві з трьох обов`язкових умов - приміщення віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) та не здаються власником в оренду, лізинг, позичку.
Відтак, об`єкт нерухомості, який на праві власності належить позивачу, навіть за наявності у нього статусу фізичної особи-підприємця, не підпадає під дію пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Цим пунктом не охоплюється нерухомість, яка використовується фізичною особою-підприємцем у власній господарській діяльності.
Розмір податку, що визначений податковим повідомденням-рішеннім є вірним, оскільки розрахунок зроблено виходячи з наступних величин (а.с. 46): площа: 1689,45 кв.м.; період володіння - 7 місяців; ставка податку (згідно рішення органу місцевого самоврядування: 0,50% від заробітної плати на 1 січня 2018 року (3723 грн) становить 18,62 грн.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна вимога є необґрунтованою а тому не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук