Справа № 360/697/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/697/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пляшкової К.О.,

за участю

секретаря судового засідання: Моспанюк Є.С.,

представників

позивача: Шахбаз`яна Д.І. (ордер від 11.03.2020 серії ДН № 075024),

відповідача: Раздольського О.М. (довіреність від 10.03.2020 № 11997),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження з особливостями, встановленими статтею 287 КАС України, справу за позовом Державного підприємства «Первомайськвугілля» до Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 17 лютого 2020 року надійшов адміністративний позов Державного підприємства «Первомайськвугілля» (далі позивач, ДП «Первомайськвугілля») до Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі відповідач, Попаснянський РВ ДВС) з вимогами визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Попаснянського РВ ДВС від 10 лютого 2020 року ЗВП № 52863831 про арешт коштів боржника.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваною постановою накладений арешт на кошти ДП «Первомайськвугілля» в межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 546340,94 грн. На думку позивача, зазначена сума примусового стягнення є необґрунтованою у зв`язку з тим, що заборгованість ВП «Автобаза» ДП «Первомайськвугілля» перед Головним управлінням ДФС у Луганській області відсутня, що підтверджується повідомленням останнього. Сума заборгованості ВП «Інформаційно-обчислювальний центр» та «Ремонтно-механічний завод імені О.І. Бахмутського» не відповідає сумам, зазначеним у виконавчих документах.

Позивач зазначає, що одним зі стягувачів зазначена Первомайська ОДПІ ГУДФС у Луганській області, діяльність якої за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 13 травня 2019 року припинена. Відповідно, така особа не може мати прав та обов`язків стягувача за виконавчим провадженням.

Також стягувачами за оскаржуваною постановою зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за рішеннями Попаснянського районного суду Луганської області про стягнення з ДП «Первомайськвугілля» в особі ВП «Шахта Тошківська» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі виконавчих листів від 29 січня 2020 року у справах № 423/808/19 та № 423/2188/19. Станом на 17 лютого 2020 року копії постанов про відкриття виконавчих проваджень на адресу ДП «Первомайськвугілля» чи ВП «Шахта Тошківська» не надходили, тобто боржник не обізнаний про початок примусового виконання рішення у встановленому законом порядку, що є порушенням прав сторони виконавчого провадження.

Оскільки позивач є вугледобувним підприємством, він підпадає під дію Закону України № 2021-VII від 13.04.2017 «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», статтею 1 якого визначено, що тимчасово, до 1 січня 2022 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості зі сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду України, викладеним у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18, позивач вважає, виконавчі провадження щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відкриті на підставі виконавчих листів від 29 січня 2020 року № 423/808/19 та № 423/2188/19, підлягають зупиненню.

Накладання безпідставного та незаконного, на думку позивача, арешту на рахунки ДП «Первомайськвугілля» призвело до зупинення діяльності підприємства, що з останніх сил провадить свою діяльність на межі з «війною» та є останнім підприємством, що веде безперервне відкачування підземних вод, що надходять з шахт, розташованих на непідконтрольній українській владі території. Зупинення роботи шахт призведе до затоплення шахт «Первомайсько-Стаханівського вугледобувного району Луганської області» та техногенної катастрофи. Вкрай велика соціальна напруга склалася серед працівників підприємства внаслідок невиплати заборгованості із заробітної плати.

Ухвалою від 24 лютого 2020 року адміністративний позов залишено без руху (арк. спр. 31-32).

З метою усунення недоліків позовної заяви, представником позивача 28 лютого 2020 року за вх. № 8042/2020 подано клопотання про відстрочення сплати судового збору (арк. спр. 46).

Ухвалою від 03 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі; визначено розглянути справу у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України; відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 6093,11 грн до ухвалення судового рішення в даній справі (арк. спр. 52-54).

Від представника Попаснянського РВ ДВС 11 березня 2020 року надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 115-120).

На виконанні у Попаснянського РВ ДВС перебуває зведене виконавче провадження № 52863831 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення боргу з ДП «Первомайськвугілля» та його відокремлених підрозділів. Станом на 10.02.2020 (дата винесення постанови про арешт коштів боржника) у складі зведеного виконавчого провадження, окрім інших, вчинення виконавчих дій по яких зупинено на підставі пункту 14 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», перебували виконавчі провадження, які не підпадають під дію Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», а саме: № 46838644, № 50667984, № 51669801, № 54695013, № 61131513, № 61131124, сума стягнення по яких з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів становила 546340,94 грн.

Приймаючи постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 546340,94 грн, державним виконавцем дотримано вимоги статті 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Стосовно тверджень щодо припинення юридичної особи стягувача Первомайської ОДПІ ГУДФС у Луганській області з 13 травня 2019 року, представник відповідача зазначає, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. У свою чергу, відповідно до Положення про Головне управління ДФС у Луганській області, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 01.02.2019 № 80, ГУ ДФС є правонаступником усіх прав та обов`язків, зокрема Первомайської ОДПІ ГУДФС у Луганській області. Таким чином виконавчі провадження з примусового виконання вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стягувачем у яких є Первомайська ОДПІ ГУДФС у Луганській області, підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Що стосується виконавчих проваджень з примусового стягнення з позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , представник відповідача зазначив, що у даному випадку рішення стосуються інших виплат (компенсацій), що належать представнику у зв`язку з трудовими відносинами, тому такі виконавчі провадження також не підпадають під дію Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств».

Порушення допущені державним виконавцем при оформленні зведеного виконавчого провадження, не можуть бути підставою для скасування постанови про арешт коштів боржника, оскільки не мають суттєвого значення та не впливають на суть прийнятого рішення.

Таким чином, на думку представника відповідача, відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови державного виконавця про арешт коштів боржника.

Представником позивача 11 березня 2020 року подано відповідь на відзив (арк. спр. 167-170), яку ухвалою від 11 березня 2020 року повернуто заявнику без розгляду (арк. спр. 193).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09 січня 2020 року № ДП «Первомайськвугілля» зареєстровано як юридичну особу, основним видом діяльності якї є 05.10 Добування кам`яного вугілля (арк. спр. 9-10).

На виконанні у Попаснянського РВ ДВС перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 52863831, за яким боржником є ДП «Первомайськвугілля», до складу якого, серед іншого, входять такі виконавчі провадження:

№ 46838644 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03 лютого 2015 року № Ю-61-25у, виданої Первомайською ОДПІ (Попаснянське відділення) ГУ Міндоходів у Луганській області про стягнення з ВП «Ремонтно-механічний завод ім. О.І. Бахмутського» ДП «Первомайськвугілля» єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 115513,97 грн, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження за постановою державного виконавця від 05 лютого 2020 року (арк. спр. 94-97);

№ 50667984 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28 березня 2016 року № Ю-262-23у, виданої Первомайською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області про стягнення з ВП «Інформаційно-обчислювальний центр» ДП «Первомайськвугілля» єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 284298,37 грн, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження за постановою державного виконавця від 06 лютого 2020 року (арк. спр. 90-93);

№ 51669801 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 червня 2016 року № Ю-262-23у, виданої Первомайською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області про стягнення з ВП «Інформаційно-обчислювальний центр» ДП «Первомайськвугілля» єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 21886,45 грн, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження за постановою державного виконавця від 06 лютого 2020 року (арк. спр. 98-101);

№ 54695013 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10 липня 2017 року № Ю-57-25у, виданої ГУ ДФС у Луганській області про стягнення з ВП «Автобаза» ДП «Первомайськвугілля» єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 483771,53 грн, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження за постановою державного виконавця від 04 лютого 2020 року (арк. спр. 102-105);

№ 61131513 з примусового виконання виконавчого листа від 29 січня 2020 року № 423/2188/19, виданого Попаснянським районним судом Луганської області про стягнення з ДП «Первомайськвугілля» в особі ВП Шахта «Тошківська» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 54817,92 грн, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження за постановою державного виконавця від 04 лютого 2020 року (арк. спр. 106-109);

№ 61131124 з примусового виконання виконавчого листа від 29 січня 2020 року № 423/808/19, виданого Попаснянським районним судом Луганської області про стягнення з ДП «Первомайськвугілля» в особі ВП Шахта «Тошківська» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 64591,65 грн, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження за постановою державного виконавця від 04 лютого 2020 року (арк. спр. 110-113).

При примусовому виконанні зазначених вище виконавчих документів постановою державного виконавця від 10 лютого 2020 року ЗВП № 52863831 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено та належать боржнику ДП «Первомайськвугілля» та всім його відокремленим підрозділам у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 546340,94 грн (арк. спр. 25-28).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) та Законом України від 13 квітня 2017 року № 2021-VIII «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» (далі Закон № 2021-VIII).

За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктами 1 та 7 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника (частина сьома статті 26 Закону 1404-VIII).

Частинами першою, другою, четвертою статті 27 Закону 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частинами другою та четвертою статті 42 Закону 1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Статтею 48 Закону № 1404-VIII врегульовані питання порядку звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Так, частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (абзац перший частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII).

Частиною четвертою статті 48 Закону № 1404-VIII передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з частиною другою статті 56 Закону 1404-VIII арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина третя статті 56 Закону 1404-VIII).

З наданих державним виконавцем матеріалів зведеного виконавчого провадження № 52863831 слідує, що на виконанні у зведеному виконавчому провадженні перебуває шість виконавчих проваджень, залишок заборгованості по яких з урахуванням суми стягнення, виконавчого збору, витрат виконавчого провадження станом на 10 лютого 2020 року (день винесення постанови про арешт коштів боржника) складав 546340,94 грн, зокрема:

залишок заборгованості за ВП № 46838644 складав 97594,39 грн, у тому числі: залишок стягнення 88458,41 грн, виконавчий збір 9021,26 грн, витрати виконавчого провадження 114,72 грн (арк. спр. 125-130);

залишок заборгованості за ВП № 50667984 складав 225867,64 грн, у тому числі: залишок стягнення 197323,09 грн, виконавчий збір 28429,83 грн, витрати виконавчого провадження 114,72 грн (арк. спр. 131-135);

залишок заборгованості за ВП № 51669801 складав 24189,81 грн, у тому числі: залишок стягнення 21886,45 грн, виконавчий збір 2188,64 грн, витрати виконавчого провадження 114,72 грн (арк. спр. 136-139);

залишок заборгованості за ВП № 54695013 складав 67109,14 грн, у тому числі: залишок стягнення 18617,27 грн, виконавчий збір 48377,15 грн, витрати виконавчого провадження 114,72 грн (арк. спр. 140-145);

залишок заборгованості за ВП № 61131124 складав 71165,53 грн, у тому числі: залишок стягнення 64591,65 грн, виконавчий збір 6459,16 грн, витрати виконавчого провадження 114,72 грн (арк. спр. 146-151);

залишок заборгованості за ВП № 61131513 складав 60414,43 грн, у тому числі: залишок стягнення 54817,92 грн, виконавчий збір 5481,79 грн, витрати виконавчого провадження 114,72 грн (арк. спр. 152-157).

Зі змісту постанови про накладення арешту від 10 лютого 2020 року ЗВП № 52863831 слідує, що державним виконавцем накладений арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 546340,94 грн (арк. спр. 123-124).

Дослідженням цієї постанови встановлено її відповідність у повній мірі вимогам статей 48 та 56 Закону 1404-VIII.

Твердження представника позивача, що на час винесення оскаржуваної постанови заборгованість ДП «Первомайськвугілля» у ВП № 54695013 погашена, тому державний виконавець безпідставно наклав арешт у зведеному виконавчому провадженні з урахуванням цієї суми, судом відхиляються як безпідставні з огляду на те, що повідомлення ГУ ДФС у Луганській області від 13 лютого 2020 року про сплату боргу (недоїмки) у сумі 483771,53 грн та відкликання вимоги від 10 липня 2017 року № Ю-57-25у складено стягувачем у виконавчому провадженні та надійшло до Попаснянського РВ ДВС 18 лютого 2020 року, тобто вже після винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника. По друге, у вказаному виконавчому провадженні окрім заборгованості з суми стягнення були в наявності також виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Зважаючи на що, суд дійшов висновку про правомірність врахування державним виконавцем суми заборгованості за виконавчим провадженням № 54695013 у розмірі 67109,14 грн при визначенні загальної суми заборгованості у зведеному виконавчому провадженні, в межах якої наклав арешт на кошти боржника.

Щодо заборони вживати заходів примусового виконання рішень, встановленої Законом № 2021-VIII, суд зазначає таке.

Абзацом першим статті 1 Закону № 2021-VIII регламентовано, що тимчасово, до 1 січня 2022 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 квітня 2012 року № 4650-VI «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» вугледобувне підприємство - гірниче підприємство, основним видом економічної діяльності якого є підземне або відкрите добування вугілля, до складу якого можуть входити шахти, шахтоуправління, розрізи та інші відокремлені підрозділи, що виконують допоміжні функції.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і статуту позивача судом встановлено, що основним видом діяльності ДП «Первомайськвугілля» є добування кам`яного вугілля.

Таким чином позивач є вугледобувним підприємством, на яке поширюються положення Закону № 2021-VIII.

Однак, зі змісту вищеописаних доказів судом встановлено, що на виконанні у зведеному виконавчому провадженні № 52863831 перебувають виконавчі документи, за якими, незважаючи на положення Закону № 2021-VIII, продовжується виконання та вживаються заходи примусового виконання рішень в порядку, встановленому Законом 1404-VIII.

Так, у зведеному виконавчому провадженні на виконанні знаходяться чотири вимоги контролюючих органів про сплату боргу (недоїмки), за якими з ДП «Первомайськвугілля» та його відокремлених підрозділів підлягає стягненню заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також два виконавчих листа, за якими з боржника підлягає стягненню на користь стягувача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Суд погоджується з твердженнями представника позивача, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. Однак такі твердження жодним чином не спростовують твердження представника відповідача, що такі виплати за своїм змістом є виплатою (компенсацією), що належить працівнику у зв`язку з трудовими відносинами.

Надаючи правову оцінку таким твердженням представника відповідача, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З викладеного слідує, що середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні є формою матеріальної відповідальності роботодавця, яка виникає у випадку вчинення ним порушення норм трудового законодавства. Відповідно, суд вважає, що такі виплати за своїм змістом є виплатою (компенсацією), що належить працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, тому положення Закону № 2021-VIII у даному випадку є незастосовними.

Що стосується тверджень представника позивача щодо припинення юридичної особи стягувача Первомайської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, суд зазначає таке.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 15 Закону 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Пунктом 3 частини першої статті 39 Закону 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Частинами першою та п`ятою статті 104 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12 березня 2020 року № Первомайська ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області з 13 травня 2019 року припинена в результаті реорганізації (арк. спр. 197-198).

Правонаступником усіх прав та обов`язків Первомайської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області є Головне управління ДФС у Луганській області, про що вказано в абзаці 5 пункту 1 Положення про Головне управління ДФС у Луганській області, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 01.02.2019 № 80 (арк. спр. 158-164).

З вищевикладеного слідує, що стягувача Первомайську ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області припинено в результаті реорганізації з переходом усіх її прав та обов`язків до правонаступника ГУ ДФС у Луганській області. Відповідно, у даному випадку, у державного виконавця відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону 1404-VIII.

У свою чергу, невжиття державним виконавцем заходів щодо заміни вибулої сторони виконавчого провадження, за Законом 1404-VIII не визначено перешкодою у вчиненні інших заходів примусового виконання у такому виконавчому провадженні.

Зважаючи на вище викладене, твердження представника позивача визнаються судом необґрунтованими та відхиляються.

Що стосується тверджень представника позивача щодо недотримання державним виконавцем вимог Закону 1404-VIII в частині направлення сторонам виконавчого провадження постанов про відкриття виконавчого провадження виключно рекомендованим відправлення та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, в частині відсутності у постанові про арешт коштів боржника такого реквізиту як дата об`єднання виконавчих проваджень у зведене, суд зазначає таке.

Несвоєчасне повідомлення боржника про початок виконавчого провадження не має наслідком визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів, оскільки, відповідно до положень частини сьомої статті 26 та частини четвертої статті 48 Закону 1404-VIII такий захід примусового виконання рішення як арешт коштів вчиняється державним виконавцем негайно після відкриття виконавчого або не пізніше наступного робочого дня після встановлення коштів боржника, що перебувають на рахунках у банках. Відповідно, цим Законом не вимагається попередньої обізнаності боржника про початок примусового виконання рішення, як передумова для вжиття державним виконавцем такого заходу примусового виконання як накладення арешту на кошти. Тому така обставина, на думку суду, не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Що стосується інших порушень, допущених державним виконавцем під час складання постанови про арешт коштів боржника, суд вважає за необхідне зазначити, що такі порушення можуть бути самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення, виключно у випадках, якщо вони призвели до прийняття суб`єктом владних повноважень неправильного за своїм змістом рішення. У даному випадку суд встановив, що відповідачем допущено порушення та неточності при оформленні правильної за змістом постанови, тому такі недоліки не можуть бути підставою для її скасування.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на все вищевикладене, суд встановив, що постанова державного виконавця від 10 лютого 2020 року ЗВП № 52863831 про арешт коштів боржника ДП «Первомайськвугілля» відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що за правилами, визначеними статтею 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Згідно з ухвалою від 03 березня 2020 року позивачу відстрочено сплату судового збору у розмірі 6093,11 грн за подання до суду позовної заяви до ухвалення судового рішення в даній справі.

Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з ДП «Первомайськвугілля» на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 6093,11 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства «Первомайськвугілля» (місцезнаходження: 93292, Луганська область, Попаснянський район, місто Гірське, вулиця Івана Данькова, будинок 21, код за ) до Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 93300, Луганська область, місто Попасна, площа Миру, будинок 3, код за ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Первомайськвугілля» до Державного бюджету України судовий збір у сумі 6093,11 грн (шість тисяч дев`яносто три гривні 11 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.О. Пляшкова