Справа № 371/1309/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 371/1309/19 Суддя першої інстанції: Поліщук А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Черпіцької Л.Т.,

при секретарі - Кузик О.С.,

за участю:

представника позивача: - Рудика Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Миронівського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 06.11.2019 року Вх.№ 7588/19, просив:

- визнати протиправною, вчиненою за відсутності повноважень та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 26 вересня 2019 року ВП № 60165822 про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача про примусове виконання виконавчого напису № 4889 виданого 18 вересня 2019 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Євгенія Михайловича про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» , якому Товариством з обмеженою відповідальністю ФК «Європейська агенція повернення боргів», , відступлено право вимоги на підставі «Платинум Банк» , на підставі договору факторингу № 20150721 - Г від 21 липня 2015 року, відступлено право вимоги за кредитним договором з страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу від 19 лютого 2014 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 , кошти в сумі 19251,02 грн.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 06 лютого 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 26 вересня 2019 року ВП № 60165822 про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача про примусове виконання виконавчого напису № 4889, виданого 18 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенка Євгенія Михайловича прийнята на підставі та в межах норм чинного законодавства.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 26 вересня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович своєю постановою відкрив виконавче провадження за виконавчим написом приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенка Євгена Михайловича № 4889 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 р., якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк» на підставі договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 р. відступлено право вимоги за кредитним договором зі страхування життя позичальника та можливістю перенесення платежу від 19.02.014 р., укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 розмірі 19251 гривні 02 копійки (виконавче провадження № 60165822).

Вказаний виконавчий напис нотаріуса надійшов до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича 26 вересня 2019 року як додаток № 1 до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» від 24 вересня 2019 року вих. № 51 190 (а.с. 54), у якій останнє просить приватного виконавця відкрити виконавче провадження.

Вважаючи, вищевказану постанову протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України від 02.06.2016 р. № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII (у редакції, чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, виконавець уповноважений перевіряти фактичну наявність майна у боржника вже після відкриття виконавчого провадження, а не до вирішення питання про його відкриття.

Як зазначалось вище, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенка Євгена Михайловича № 4889.

Вказаний виконавчий напис нотаріуса надійшов до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича 26 вересня 2019 року, як додаток № 1 до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» від 24 вересня 2019 року вих. № 51 190 (а.с. 54), у якій останнє просить приватного виконавця відкрити виконавче провадження. У цій заяві стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» вказало, що боржник фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто у заяві стягувача про примусове виконання виконавчого документу було зазначено місце проживання боржника, тобто майно, яке потенційно могло належати боржнику. Відповідач до відкриття провадження по справі не мав повноважень на перевірку цих даних, та не мав законних підстав не приймати виконавчий документ до виконання чи повернути його стягувану (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року по справі № 607/10653/17).

Крім того, згідно із ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме копії паспорта позивача, місцем реєстрації позивача (боржника у виконавчому провадженні) є село Карапиші, вул. Набережна 89, Миронівський р-н, Київська обл., отже, в силу приписів ст.. 24 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_2 прийняв виконавчий надпис приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенка Євгена Михайловича №4889 від 18 вересня 2019 року у відповідності до ст. ст. 23, 24 Закону України «Про виконавче провадження» на території свого виконавчого округу, а саме виконавчого округу Київської області, що спростовує доводи апелянта у справі про протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме складення короткого судового рішення, не зазначення в резолютивній частині судового рішення повного найменування (для юридичних осіб) або прізвища, ім`я та по-батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження тощо, тобто порушення ст.. 246 КАС України не спростовує вірних висновків суду по суті спірних правовідносин та не може бути підставою для скасування вірного по суті рішення.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 лютого 2020 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Л.Т.Черпіцька

Повний текст виготовлено 11 березня 2020 року.