Справа № 1.380.2019.002101
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002101
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Козак О. М.,

представника позивача Роздін Н.Є.,

представник відповідача Середяк Б.В.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства Підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України (№30) до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№30) з вимогами до управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення від 06.02.2019 року за № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Ухвалою суду від 14.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження.

06.06.2019 суд ухвалою зупиняв провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 1.380.2019.001088 про визнання протиправною і скасування вимоги щодо сплати боргу (недоїмки) від 11 січня 2019 року за № Ю-.

Ухвалою суду від 02.01.2020 поновлено провадження у адміністративній справі.

20.02.2020 суд ухвалив закрити підготовче провадження в адміністративній справі та призначити судовий розгляд адміністративної справи по суті та замінити первинного відповідача у справі, Головне управління ДФС у Львівській області, його правонаступником - Головне управління ДПС у Львівській області ().

02.03.2020 року за вх. № 11880 від відповідача на адресу суду надійшли додаткові пояснення з предмету спору та клопотання про поновлення строку на додання відзиву на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірне рішення за № від 06.02.2019 відповідачем винесено безпідставно, всупереч вимог податкового законодавства. Представник позивача зазначає, що податковий орган безпідставно нарахував штрафні санкції в розмірі 314 462,50 грн. та виніс оскаржуване рішення на підставі неузгодженої вимоги про сплату боргу від 11.01.2019 на суму 628 925 грн. Представник позивача наголошує, що така вимога, на час винесення спірного рішення, не була узгоджена, а підлягала оскарженню в адміністративному, в подальшому у судовому порядку, тому до набрання судовим рішенням законної сили є неузгодженою та не підлягає виконанню і відповідно відсутні правові підставі у нарахування штрафних санкцій.

Крім цього, представник позивача зазначив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі № 1.380.2019.001088 за позовом Державного підприємства Підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України (№30) до Головного управління ДФС у Львівській області визнано протиправною та скасовано вимогу від 11.01.2019 № Ю-. Дане рішення набрало законної сили 20.11.2019, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 857/9764/19 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі № 1.380.2019.001088 залишено без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач заперечує позовні вимоги. 02.03.2020 за вх. № 11882 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказує, що позивач є платником єдиного внеску загальнообов`язкове державне страхування. Згідно ч. 3 ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та несплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується із нарахуванням пені та застосування штрафів. У період з 01.10.2016 по 31.12.2017 Державне підприємство Підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України (№30) занизило базу нарахування єдиного внеску на суму 2858750 грн. за рахунок не включення до бази даних нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених із врахуванням додаткової бази нарахування єдиного внеску. Отже, відповідач вважає, що штрафні санкції до відповідача застосовані правомірно.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав позицію викладену у письмовому відзиві та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши доводи позову, зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

11.01.2019 відповідачем з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору проведено планову виїзну перевірку Державного підприємства Підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України (№30) за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язковове державне соціальне страхування , а період з 01.01.2011 року по 31.12.2017 року

За результатами проведеної перевірки складено акт № 30/13-08/08680448.

Актом перевірки встановлено порушення вимог п.2 ст.6, ст.8, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внаслідок чого підприємством занижено суму нарахованого єдиного внеску на суму 628925 грн. 00 коп. за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених на загальну суму 2858750 грн.

За результатами проведеної перевірки, ГУ ДФС у Львівській області, відповідно до ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування 11.01.2019 винесено вимогу про сплату боргу № Ю- на суму 628925 грн. 00 коп.

За результатами адміністративного оскарження згаданої вимоги, така була залишена без змін.

06.02.2019 за № відповідачем прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску в сумі 314462,50 грн. на підставі ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

18.02.2019 підприємством на адресу відповідача було скеровано скаргу №18 з вимогою скасувати рішення з підстав неправомірності.

28.03.2019 рішенням ДФС України № 1388/6/99-99-11-05-02-25 від 25.03.2019 щодо результатів розгляду скарги від 18.02.2019 про скасування рішення від 06.02.2019 № скаргу залишено без задоволення .

У зв`язку з чим, позивач оскаржив податкове рішення 06.02.2019 № в судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі № 1.380.2019.001088 за позовом Державного підприємства Підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України (№30) до Головного управління ДФС у Львівській області визнано протиправною та скасовано вимогу від 11.01.2019 за № Ю-.

20.11.2019 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 857/9764/19 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі № 1.380.2019.001088 залишено без змін, тобто скасовано вимогу щодо сплати єдиного соціального внеску . де встановлено, що роботодавцем засуджених є Державна установа «Личаківська виправна колонія №30» і на неї покладено обов`язок для нарахування і сплати єдиного внеску з доходів засуджених, які залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці, оскільки позивач у справі перераховував кошти їй.

Суд при вирішенні спору по суті, виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України регламентує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Приписами п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 14.1.39 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. 56.1. ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.2. ст. 56 Податкового кодексу України передбачено, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до приписів пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України , у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1., 54.3.2., 54.3.4. 54.3.6. п. 54.3. ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення - рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно п. 56.15 ст.56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Абзац 9 ч.4 ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Відповідно до абзацу другого частини 14 статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Згідно абз. 4 п. 56.18. ст. 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п.п.60.1.2. п.60.1 ст 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення і податкова вимога вважаються відкликані, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу.

Згідно п.п.60.1.4. п.60.1 ст 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення і податкова вимога вважаються відкликані, якщо рішенням суду, що набрало законної сили скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена у податковій вимозі.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що у разі дотримання платником строків та порядку оскарження рішення контролюючого органу, яке передувало спору, в адміністративному та судовому порядку до закінчення процедури узгодження, відповідне рішення не має обов`язкової сили та не підлягає виконанню.

Матеріалами справи встановлено, що податковим органом при нарахуванні штрафних санкцій в сумі 314462,50 грн. в оскаржуваному рішенні, безпідставно взято як узгоджений розмір грошового зобов`язання визначений на підставі вимоги про стягнення боргу від 11.01.201 № Ю-, оскільки така вимога на час винесення спірного рішення вже була предметом адміністративного оскарження.

Більше того, представником позивача до матеріалів даної справи в ході судового розгляду долучено копію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі № 1.380.2019.001088, яке набрало законної сили на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку що спірне рішення відповідачем винесено, без врахування зазначених вище обставин.

Суд зауважує, що в ході розгляду справи позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, в той час, як відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Щодо твердження відповідача, що позивач відповідно є власником виконаних робіт засудженими, ведеться підприємством табель обліку робочого часу засуджених, оформляються наряди виконання робіт, нараховується щомісячна заробітна плата засудженим, тобто виконується функція податкового агента у частині нарахування і сплати військового збору і є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із заробітної плати засуджених, то дані обставині досліджені і встановленні у рішенні суду, яке набрало законної сили і саме яке було предметом дослідження на підставність винесення вимоги щодо сплати єдиного соціального внеску позивачем із сум заробітної плати засуджених. Відповідно до п.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовної якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішення у справі з приводу оскарження вимоги набрало законної сили і така скасована судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що нарахована сума грошового зобов`язання, визначена вимогою про сплату боргу була неузгоджена в силу її адміністративного та судового оскарження, а тому відсутні підстави для застосування штрафних санкцій оспорюваним податковим рішенням.

При вирішенні справи, суд також керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, викладеної, зокрема, в рішенні від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаг» та «Вулич проти Швеції», в пункті 110 якого суд зазначив, що «... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління», а також щодо права особи на «правомірні очікування»/«законні сподівання» вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу («ОСОБА_3 Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991р. заява №12742/87).

Суб`єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності винесення оскаржуваного рішення.

Положення ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, з врахуванням вимог чинного податкового законодавства України, практики Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, суд дійшов висновку, що суб`єкт владних повноважень, прийнявши оскаржуване податкове рішення, не дотримався принципу верховенства права та передбачених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Львівській області.

Керуючись ст.ст.14, 72 77, 139, 241 247, 250 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№30) до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення,- задоволити повністю.

Визнання протиправним і скасування рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 06.02.2019 за № .

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська,35; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства Підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України (№30) (79039, м. Львів, вул. Шевченка,156, ) судовий збір в сумі 4 716 (чотири тисячі сімсот шістнадцять ) грн. 94 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення складено та підписано 12 березня 2020 року