Справа № 824/825/18-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 березня 2020 року

м. Київ

справа №824/825/18-а

адміністративне провадження №К/9901/5554/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Чиркіна С. М., Шарапи В. М.,

перевіривши касаційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька фабрика кави" до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування постанов,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецька фабрика кави" (далі - ТОВ «Чернівецька фабрика кави») звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Чернівецькій області, у якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 16 серпня 2018 року № ЧВ-426/18/422/НД/АВ/П/ПТ/ТД-1ФС/206, якою на позивача накладено штраф у розмірі 893 520, 00 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 16 серпня 2018 року № ЧВ-426/18/422/НД/АВ/П/ПТ/ІП-2ФС/207, якою на позивача накладено штраф у розмірі 3 723, 00 грн.

Чернівецький окружний адміністративний суду рішенням від 25 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року, задовольнив позов частково.

Визнав протиправною та скасував постанову управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 16 серпня 2018 року № ЧВ-426/18/422/НД/АВ/П/ПТ/ТД-1ФС/206 у частині донарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 335 070, 00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з такими судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, 24 лютого 2020 року Управління Держпраці у Чернівецькій області направило до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить, зокрема, поновити строк касаційного оскарження, скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року, і відмовити у задоволенні позову.

Разом з цим, суд установив, що касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 328, 329, 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з огляду на таке.

У касаційній скарзі Управління Держпраці у Чернівецькій області просить поновити строк касаційного оскарження, зазначивши, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції ним отримано 23 січня 2020 року. На підтвердження зазначеної інформації скаржник надав копію супровідного листа Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2020 року, на якому міститься штамп Управління Держпраці у Чернівецькій області від 23 січня 2020 року з вхідним № 332/0/1-20.

Однак, зазначений документ не є належним підтвердженням отримання копії судового рішення, оскільки реєстрація вхідної кореспонденції є односторонньою дією і не може бути самостійним доказом отримання копії оскаржуваного рішення у певну дату. Крім того, така відмітка проставляється власноруч скаржником, який є зацікавленою особою, а тому Управлінню Держпраці у Чернівецькій області необхідно надати докази, що підтверджують отримання оскаржуваної копії постанови апеляційного суду 23 січня 2020 року (копію поштового конверту апеляційного суду з штрихкодовим ідентифікатором).

Згідно з ч. 3 ст. 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених ст. 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Відповідно до абзацу 1 ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (…).

Отже, касаційна скарга на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також на постанову апеляційного суду має містити обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно ст. 328 цього Кодексу.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 330 КАС України до касаційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.

Усупереч зазначеної вище законодавчої норми скаржник не додав до своєї касаційної скарги документ про сплату судового збору у розмірі, визначеному Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

За змістом підп. 3 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом у 2018 році та заявив дві позовні вимоги майнового характеру.

Згідно із ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Позов подано у 2018 році і він задоволений частково щодо однієї вимоги майнового характеру.

Статтею 7 Закону України від 07 січня 2018 року № 2229-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що станом на 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 тис. 762 грн.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 10 052, 10 грн (200% від 5 026, 05 грн).

Згідно з ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 КАС України.

Відповідно до положень ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Таким чином, для усунення недоліків касаційної скарги Управління Держпраці у Чернівецькій області необхідно сплатити судовий збір у розмірі 10 тис. 052 грн 10 коп. за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір» (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку 207; призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від (дата оскаржуваного рішення), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд), номер справи, у якій сплачується судовий збір, надати відповідні докази, підтверджуючі поважність причин пропуску строку касаційного оскарження, та зазначити підстави касаційного оскарження згідно ст. 328 КАС України.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 169, 328, 330, 332 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька фабрика кави" до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування постанов - залишити без руху.

Надати Управлінню Держпраці у Чернівецькій області строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна

Судді С. М. Чиркін

В. М. Шарапа