Справа № 400/822/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/822/19

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв 20 травня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Голобородько Д.В.,

за участі:

представника позивача Великої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року, у справі за позовом Фермерського господарства «Органік Сістемс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Фермерське господарство «Органік Сістемс» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Баштанській об`єднаній Державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 21 січня 2016 року № , № , № № .

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як за наслідком проведення документальної планової виїзної перевірки позивача податковим органом обґрунтовано встановлено допущенні останнім порушення вимог податкового законодавства у перевіряємому періоді.

В даному випадку, податковим органом встановлено, що товариством не підтверджено належними доказами факт отримання у перевіряємому періоді товарів та послуг від своїх контрагентів ПП ФІРМА «ПРОЦЕС ЙДЕ», ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ», ТОВ «УКРПОЛІТИЛЕН», ТОВ «АГРОФІРМА «СЛОВ`ЯНКА».

Крім того, податковим органом встановлено, що товариством у перевіряємому періоді залучено кредитні кошти, зокрема, для будівництва теплиць, яке тривало більш ніж три місяці, що вимагає здійснення капіталізації фінансових витрат, тобто включення фінансових витрат до собівартості кваліфікаційних активів.

В свою чергу, позивачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу, який обґрунтовано тим, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як ним не порушено вимог податкового законодавства у перевіряємому періоді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 16 листопада 2015 року по 25 грудня 2015 року, податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ФГ «ОРГАНІК СІСТЕМС» з питань дотримання вимог податкового законодавства, за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2014 року, валютного та іншого законодавства, за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2014 року, про що складено акт від 04 січня 2016 року № 1/14-20-22-31/35521091.

В даному випадку, контролюючим органом встановлено наступні порушення ФГ «ОРГАНІК СІСТЕМС»:

- пп. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138, пп. 141.1 п. 146.5 ст. 146 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток, на суму 672,00 грн.;

- пп. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138, пп. 141.1 п. 146.5 ст. 146 ПК України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток, на суму 627 363,00 грн.;

- пп. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 185.1 ст. 185 ПК України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту, на суму 99 607,47 грн.;

- пп. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 185.1 ст. 185 ПК України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту та занижено податок на додану вартість, на суму 2495 грн.

Внаслідок чого, 21 січня 2016 року податковим органом складено наступні податкові повідомлення-рішення:

- за формою "Р" № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, на суму 2495,00 грн., а також нараховано штрафні санкції, у сумі 623,75 грн.;

- за формою "Р" № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток, на 672,00 грн., а також нараховано штрафні санкції, у сумі 168,00 грн.;

- за формою "В4" № , яким зменшено розмір від`ємного значення ПДВ, на суму 99 607,47 грн.;

- за формою "П" № , яким зменшено розмір від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, на суму 627 363,00 грн.

Не погоджуючись з отриманими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин позивачем не допущено порушень вимог податкового законодавства, з огляду на наступне.

Так, згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції на час здійснення спірних господарських операції), господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 138.1. ст. 138 ПК України - витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.2. ст. 138 ПК України - витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 ПК України, визначено, що витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників ПДВ з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв`язку).

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи, тобто податкові, видаткові накладні, рахунки, довіреності, акти виконаних робіт, акти прийому - передачі товарів, робіт, послуг оформлені на паперових носіях та при наявності таких обов`язкових реквізитів: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин на податкові зобов`язання позивача зі сплати податку на додану вартість та податку на прибуток, зокрема, вплинули його господарські операції, які на думку податкового органу не мали реального характеру, з наступними контрагентами: ПП ФІРМА «ПРОЦЕС ЙДЕ», ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ», ТОВ «УКРПОЛІТИЛЕН», ТОВ «АГРОФІРМА «СЛОВ`ЯНКА».

При цьому, колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для визнання реальними проведені господарські операції є встановлення факту придбання товарів (отримання послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

D свою чергу, позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог надано до суду належним чином складені первинні бухгалтерські документами, що підтверджують реальність проведених господарських операцій, а також дають змогу встановити факт придбання товарів (отримання послуг) від зазначених контрагентів.

В даному випадку, між ФГ «ОРГАНІК СІСТЕМС» укладено з ТОВ «УКРПОЛІЕН» договір № 8549 від 14 лютого 2014 року щодо постачання металевих бочок.

В свою чергу, у липні 2014 року здійснено поставку товару у кількості 1676 шт., що підтверджується наступними документами: видатковими накладними № 166 від 02 липня 2014 року, № 176 від 14 липня 2014 року; податковими накладними; товарно-транспортними накладними № Р116 від 02 липня 2014 року та № Р176 від 14 липня 2014 року.

При цьому, ФГ «ОРГАНІК СІСТЕМС» оприбутковано придбаний товар на складі, що підтверджується прибутковими ордерами складу № 166 від 02 липня 2014 року та № 176 від 14 липня 2014 року.

За поставлений товар позивачем здійснено оплату, що підтверджується наданими банківськими виписками та платіжними дорученнями банків ПАТ «Банк Київська Русь» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

З ТОВ «АГРОФІРМА «СЛОВ`ЯНКА» позивачем укладено договір № 10034 від 19 червня 2014 року на виготовлення та постачання піддонів, а також кріпильних брусів на кожен піддон.

В свою чергу, у серпні 2014 року здійснено поставку товару у кількості 4235 шт., що підтверджується наступними документами: видатковими накладними № 192 від 01 серпня 2014 року, № 193 від 01 серпня 2014 року, № 194 від 05 серпня 2014 року, № 196 від 07 серпня 2014 року, № 194 від 05 серпня 2014 року, № 197 від 08 серпня 2014 року, № 205 від 12 серпня 2014 року, № 205 від 12 серпня 2014 року, № 208 від 15 серпня 2014 року, № 205 від 12 серпня 2014 року, № 208 від 15 серпня 2014 року, № 214 від 21 серпня 2014 року, № 215 від 22 серпня 2014 року, № 217 від 27 серпня 2014 року, № 219 від 28 серпня 2014 року; податковими накладними; товарно-транспортними накладними: ТТН-0108СО від 01 серпня 2014 року, ТТН-0508СО від 05 серпня 2014 року, ТТН-0708СО від 07 серпня 2014 року, ТТН-0808СО від 08 серпня 2014 року, від 12 серпня 2014 року, ТТН-1208СО від 15 серпня 2014 року, ТТН-1508СО від 15 серпня 2014 року, ТТН-2108СО від 21 серпня 2014 року, ТТН-2208СО від 22 серпня 2014 року, ТТН-2708СО від 27 серпня 2014 року, ТТН-2808СО від 28 серпня 2014 року.

При цьому, ФГ «ОРГАНІК СІСТЕМС» оприбутковано придбаний товар на складі, що підтверджується прибутковими ордерами складу.

За поставлений товар позивачем здійснено оплату, що підтверджується наданими банківськими виписками та платіжними дорученнями банків ПАТ «Банк Київська Русь», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Укрексімбанк».

З ПП ФІРМА «ПРОЦЕС ЙДЕ» позивачем укладено договір № 5789 від 04 вересня 2012 року щодо виконання комплексу робіт з електротехнічного вимірювання.

В свою чергу, у липні 2012 року контрагентом здійснено роботи з електротехнічного вимірювання, на суму 14 977,20 грн. з ПДВ.

В даному випадку, факт надання послуг підтверджується актом виконаних робіт № 193 від 20 липня 2012 року, договірною ціною, локальним кошторисом № 2-1-1 та податковою накладною № 24 від 08 жовтня 2012 року.

З ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» позивачем укладено договір № 8375 від 21 січня 2014 року на постачання стретч-плівки.

В свою чергу, у липні 2014 року контрагентом здійснено поставку стретч-плівки, що підтверджується наступними документами: видатковими накладними: № 437 від 22 липня 2014 року, № 596 від 12 вересня 2014 року, № 619 від 19 вересня 2014 року, № 58 від 24 лютого 2014 року; податковими накладними; специфікаціями; товарно-транспортними накладними: № Р596 від 12 вересня 2014 року, № Р619 від 19 вересня 2014 року, № 57 від 22 липня 2014 року.

При цьому, ФГ «ОРГАНІК СІСТЕМС» оприбутковано придбаний товар на складі, що підтверджується прибутковими ордерами складу.

За поставлений товар позивачем здійснено оплату, що підтверджується наданими банківськими виписками та платіжними дорученнями банку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

В даному випадку, із зібраних доказів вбачається, що факт отримання товариством послуг (робіт) за вказаними договорами підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які складено у відповідності до вимог законодавства та які вказують на реальність проведених операцій.

Більш того, вищевказані договори узгоджуються з господарською діяльністю позивача.

В свою чергу, у справах з приводу оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до відповідальності, а перевіряється виключно законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати протиправним і скасувати оскаржуване рішення або відмовити у цьому.

В даному випадку, обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваних податкових-повідомлень рішень покладається на податковий орган, як на суб`єкта владних повноважень, що заперечує проти задоволення адміністративного позову.

При цьому, висновки про фіктивність господарських операцій з поставки товарів та надання послуг мають підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами.

Так, з акту перевірки податкового органу вбачається, що фактичною підставою для нарахування товариству податкових зобов`язань за результатом проведених спірних господарських операцій став факт виявлення відсутності певних основних засобів у контрагентів позивача, а також інформація про ризиковані господарські операції контрагентів позивача з третіми особами.

Колегія суддів вважає, що відсутність у підприємств-контрагентів певних основних засобів та великої кількості працівників не може свідчити про фіктивність проведених господарських операцій, за наявності достатніх доказів, що містять відомості про господарську операцію та розкривають її зміст.

При цьому, контрагенти позивача не позбавлені права залучати до проведення робіт тимчасово найманих працівників, орендувати приміщення та інші основні засоби.

Крім того, податковий орган безпідставно посилається на отриману податкову інформацію щодо порушення контрагентами позивача норм податкового законодавства, так як чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку обов`язку донарахування йому певних податкових зобов`язання від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб`єктами господарювання.

Також, варто відзначити, що наявність будь-яких недоліків в наданих товариством первинних бухгалтерських документах, при їхній наявності та в сукупності з іншими доказами, які підтверджують факт отримання спірного товару (послуг), не є підставою для нарахування йому додаткових податкових зобов`язань.

Тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковими висновки податкового органу відсутність реального характеру у проведених позивачем господарських операціях з контрагентами ПП ФІРМА «ПРОЦЕС ЙДЕ», ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ», ТОВ «УКРПОЛІТИЛЕН», ТОВ «АГРОФІРМА «СЛОВ`ЯНКА».

Щодо, висновків податкового органу про завищення фінансових витрат позивача на суму відсотків за кредитними коштами, які на думку податкового органу витрачені не за цільовим призначенням, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з аналізу вищевикладених положень ПК України вбачається, що до складу витрат, які враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток, включаються витрати на нарахування процентів за користування кредитами, якщо метою такого кредитування є здійснення господарської діяльності.

В даному випадку, податковим органом встановлено, що залучені позивачем кредитні кошти у ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», у період з грудня 2013 по грудень 2014 року, використані на будівництво тепличного комплексу, а тому частину відсотків, сплачених за користування залученими кредитними коштами необхідно було віднести до вартості кваліфікаційного активу (теплиць).

В свою чергу, позивачем зазначається, що фінансування будівництва тепличного комплексу «Північний» здійснювалось за рахунок виручки від реалізації томатної пасти, а інвестиційні кредити на фінансування будівництва такого активу не залучалися.

На підтвердження своєї позиції, позивачем надано докази того, що кошти залучені від ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» витрачені на придбання у «Natob Limited» мішків асептичних, у ПСП «Агрофірма Роднічок» томатів, а кошти ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» витрачені на операційну діяльність з виробництва пасти.

При цьому, відповідно до цільового призначення обох кредитів, вони повинні використовуватися виключно на операційну діяльність з виробництва томатної пасти (закупівля сировини (томатів), матеріалів (природний газ, піддони, мішки, електроенергія, транспортні послуги тощо), що ніяким чином не пов`язано з будівництвом тепличного комплексу.

Крім того, відповідно до обох кредитних договорів, передбачено використання кредитних коштів виключно на передбачені договорами цілі (операційна діяльність).

В даному випадку, факт цільового використання отриманих коштів підтверджується листами ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК».

При цьому, згідно ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В даному випадку, в поданій апеляційній скарзі податкового органу жодним чином не спростовано відповідного висновку суду першої інстанції та повторно зазначено про необхідність віднесення відсотків, сплачених за користування залученими кредитними коштами до вартості кваліфікаційного активу, без надання відповідних доказів про перерахування позивачем отриманих кредитних коштів на цілі, пов`язані з будівництвом теплиць.

З іншого боку, на стадії апеляційного розгляду справи позивачем додатково подано до суду бухгалтерські документи по використанню отриманих кредитних коштів, якими підтверджується факт використання останніх за цільовим призначенням.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень вимог податкового законодавства з боку позивача у перевіряємому періоді.

Тому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 11 березня 2020 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

А.В. Крусян