Справа № 461/10175/19
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Івасюти Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бойчук Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (79005, м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №243 від 12.12.2019 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400,00 гривень. Провадження у справі про адміністративне правопорушення просить закрити. Позов мотивує тим, що постанову вважає неправомірною, оскільки така винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки посадовою особою, якою складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, не враховано всіх обставин справи, докази на підставі яких прийняте рішення про притягнення її до відповідальності є недопустимими. Просить оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала повністю, з мотивів наведених у ньому. Крім того, додатково вказала, що під час розгляду справи адміністративною комісією вона заперечувала факт вчинення правопорушення, наводила свої доводи, але такі безпідставно були не взяті до уваги органом уповноваженим на прийняття рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, вказуючи на дотримання адміністративною комісією вимог чинного законодавства про притягнення особи до відповідальності. Просила відмовити в задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №243 від 12.12.2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400,00 гривень.

Так, згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 05.11.2019 року близько 15 години 10 хвилин здійснила продаж слабоалкогольного напою «Сомерсбі» неповнолітній особі ОСОБА_2 , 2002 року народження, перебуваючи на робочому місці у магазині « Свій Маркет», за адресою: м. Львів, вул . Коперника , 10 .

Підставою для винесення оскаржуваної постанови став протокол серії АПР18 №486841 від 11.11.2019 року, складений інспектором Галицького ВП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом Лисиком С.Я., з якого вбачається, що касир магазину «Свій Маркет» громадянка ОСОБА_1 05.11.2019 року близько 15 години 10 хвилин здійснила продаж слабоалкогольного напою «Сомерсбі» неповнолітній особі ОСОБА_2 , 2002 року народження, перебуваючи на робочому місці у зазначеному магазині, за адресою: м. Львів, вул. Коперника, 10 .

Правопорушення виявлено 05.11.2019 року інспектором Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, про що складено відповідний рапорт.

Також відібрано письмові пояснення ОСОБА_2 , 2002 року народження, яка пояснила, що дійсно придбала у магазині «Свій Маркет», за адресою: м. Львів, вул. Коперника, 10 у м. Львові слабоалкогольний напій « Сомерсбі ».

Разом з тим, мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить жодного посилання на вищевказані рапорт та письмові пояснення, як і не містить їх оцінки.

Відповідно до вимог частини 1 статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, особам, які не досягли 18 років.

Частиною 4 вказаної статті цього ж Закону визначено, що продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18- річного віку.

Цією вимогою продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця. Отже, ця вимога має спонукати суб`єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Тобто, відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв`язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою для звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 156 КУпАП, порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради як такі, де роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж алкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Згідно зі статтею 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 2 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач стверджує, що жодного правопорушення не вчиняла, а уповноваженим на розгляд її справи органом допущені порушення, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про особу, яка склала протокол, не викладено суті правопорушення, та неможливо встановити його ознак.

Однак, суд з такими доводами позивача не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно зі ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Із матеріалів справи вбачається, що протокол містить усі передбачені ст.256 КУпАП дані та у ньому чітко викладено суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП. Крім цього, ОСОБА_1 була присутня при складанні протоколу та другий примірник протоколу отримала 11.11.2019 року, про що свідчить її особистий підпис. Заяв та клопотань до протоколу не подала. Зауваження до протоколу у неї були відсутні. Згідно письмових пояснень вказала, що «особа, якій вона продала слабоалкогольний напій виглядала повнолітньою».

Про час та місце розгляду протоколу позивача ОСОБА_1 було повідомлено особисто 06.12.2019 року, що підтверджується підписом останньої на повістці №8 від 05.12.2019 року.

Розгляд протоколу адміністративною комісією ГРА ЛМР відбувався у присутності ОСОБА_1 , при цьому останній була надана можливість надати свої пояснення по суті інкримінованого їй правопорушення.

Суд вважає, що матеріали справи містять належні докази того, що ОСОБА_1 було забезпечена реалізація наданих їй прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а тому приходить до переконання, що доводи позивача в цій частині голослівні та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі.

Суд приходить до переконання, що аналіз наведених норм права та встановлені у справі обставини свідчать про те, що при винесенні оспорюваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, в порушення вимог статті 280 КУпАП, не з`ясовані всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, зокрема оскаржувана постанова не містить посилання на докази які доводять факт вчинення правопорушення, тобто адміністративна комісія обмежилась лише формальним посиланням на протокол, не зазначивши інші докази в мотивувальній частині постанови, не навівши доводі особи яка притягається до відповідальності та не зазначивши мотиви відхилення її аргументів щодо відсутності в її діях складу інкримінованого правопорушення.

Як зазначалось вище, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому необхідно зазначити, що орган уповноважений на розгляд справи може обґрунтовувати свої висновки лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Прийняття необґрунтованого та невмотивованого рішення також є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином мотивованого рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції та національним законодавством України.

Таким чином оспорювана постанова відповідача є незаконною у зв`язку з тим, що являється не вмотивованою і не обґрунтована доказами зібраними відповідно до вимог закону, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо невмотивованості оскаржуваної постанови, відсутності у рішенні про притягнення її до відповідальності мотивів відхилення її доводів щодо невинуватості та посилання на всі докази, які були предметом дослідження свідчать про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід скерувати на новий розгляд адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.

Згідно ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати належить віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №243 від 12.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення - скасувати.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП надіслати на новий розгляд адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.