Справа № 420/3460/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 р.м. ОдесаСправа № 420/3460/19

Головуючий в І інстанції: Токмілова Л.М.

Дата та місце ухвалення рішення: 11.10.2019 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

за участю секретаря - Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якому позивач, з урахуванням заяви про відмову від позову, просив: визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 17 травня 2019 року, винесений головним спеціалістом інспекційного відділу № 2 - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Богусевич А.П. за результатами позапланової перевірки квартири АДРЕСА_1 , яким зобов`язано позивача усунути порушення вимог містобудівного законодавства у термін до 17 червня 2019 року шляхом знесення самочинно збудованої перегородки з дверним блоком у приміщенні загального користування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 17 травня 2019 року.

Стягнуто з Державної архітектурно-будівельної інспекції України (, бульвар Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 набув право власності на об`єкт нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О., реєстраційний номер 4307.

На підставі наказу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-13/ІДАБК від 02.01.2019 року та звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності вх. № 01-10/39-ЗГ від 22.03.2019 року, та направлення для проведення позапланового заходу № 000763 від 16.04.2019 року, головним спеціалістом інспекційного відділу № 2 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Богусевичем Анатолієм Петровичем проведено перевірку дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті щодо виконання будівельних робіт з реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта № 000763 від 17.05.2019 року, що складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду щодо дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, головним спеціалістом інспекційного відділу № 2 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Богусевичем А.П., встановлено, що ОСОБА_1 експлуатує реконструйовану квартиру, загальна площа якої збільшена за рахунок самочинно збудованого передпокою у коридорі загального користування за адресою: АДРЕСА_1 , не прийняту в експлуатацію, чим порушено вимоги ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року.

Вказаний акт містить пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких він з актом не згодний.

17.05.2019 року у відношенні позивача головним спеціалістом Богусевичем А.П. за результатами позапланової перевірки був складений протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1 експлуатує реконструйовану квартиру, загальна площа якої збільшена за рахунок самочинно збудованого передпокою у коридорі загального користування за адресою: АДРЕСА_1 , не прийняту в експлуатацію, чим порушено вимоги ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року. Відповідальність за встановлені правопорушення передбачена ч. 9 ст. 96 КУпАП України. В протоколі містяться пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких він з протоколом не згодний.

Постановою заступника начальника управління - начальника інспекційного відділу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Якименка Р.К. по справі про адміністративне правопорушення від 30.05.2019 року № 429/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП України, та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2019 року у справі № 522/10677/19 визнано протиправною та скасовано постанову № 429/19 від 30.05.2019 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену заступником начальника управління - начальником інспекційного відділу № 1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Якименком Русланом Костянтиновичем, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 9 статті 96 КУпАП, та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень. Справу про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 9 статті 96 КУпАП, закрито.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2019 року у справі № 522/10677/19 - змінено, виключено з її мотивувальної частини висновок суду про не встановлення суб`єктивної сторони правопорушення та перебування квартири в такому ж стані, як і на момент вчинення правочину у листопаді 2013 року, включаючи і вхідний тамбур в житлове приміщення. В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2019 року залишено без змін.

Також, згідно з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.05.2019 року позивачу надіслано вимогу про усунення порушення вимог містобудівного законодавства в термін до 17.06.2019 року.

Не погоджуючись із вказаним приписом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що роботи з перепланування не належать до категорії «будівельних робіт», а відтак, при їх виконанні не можливо порушити положення ст.ст. 34, 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки такі норми регулюють правовідносини пов`язані виключно з проведенням будівельних робіт.

Також, суд першої інстанції вказав, що до переліку робіт, які входять в категорію будівельних, згідно з п. 2 Порядку № 466, належать роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту, водночас, робіт з перепланування у вказаному переліку немає.

Окрім цього, суд першої інстанції послався на те, що у судовому засіданні позивачем надано пояснення стосовно того, що на момент проведеної відповідачем перевірки у травні 2019 року належна ОСОБА_1 на праві приватної власності квартира перебувала в такому ж стані, як і на момент вчинення вищевказаного правочину у листопаді 2013 року, зокрема це стосується також входу у тамбур квартири із загального коридору 4-го поверху, який в листопаді 2013 року вже існував, і був ОСОБА_1 проданий попереднім власником.

Суд першої інстанції зазначив, що під час судового засідання позивач зазначив, що будівництва в період 2013-2019 років на цьому об`єкті ОСОБА_1 особисто не здійснював, не планував, не замовляв та не декларував.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання в акті перевірки від 17.05.2019 року, в приписі від 17.05.2019 року та в постанові № 429/19 від 30.05.2019 року, що ОСОБА_1 є «замовником будівництва», «суб`єктом містобудування» суперечить положенням пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про регулювання мостобудівної діяльності», відтак, в діях позивача відсутні порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт.

Вирішуючи справу в апеляційному порядку колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 6, 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 року (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування шляхом, зокрема, контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Приписи ст. 41 вказаного Закону визначають державний архітектурно-будівельний контроль як сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Пунктом 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до п. 7 зазначеного Порядку позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Згідно п.п. 9, 12 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва та посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані, зокрема, ознайомлювати суб`єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством.

Відповідно до положень п.п. 16, 17 наведеного Порядку № 553 від 23.05.2011 року за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).

У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.

Зі змісту зазначених положень вбачається, що припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, що містить обов`язкові до виконання вимоги та складається у випадку виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Отже, підставою для винесення припису є встановлення конкретного порушення окремим суб`єктом, яке необхідно усунути протягом визначеного інспектором строку.

При цьому, в приписі має бути зазначена окрема дія, яку повинен вчинити суб`єкт містобудування для усунення виявленого порушення.

Оскаржуваним приписом позивачу виставлено вимогу усунути порушення вимог містобудівного законодавства у термін до 17.06.2019 року шляхом знесення самочинно збудованої перегородки з дверним блоком у приміщенні загального користування.

Проте, ані акт перевірки, ані оскаржуваний припис не містять встановлених відповідачем обставин, на підставі яких останній дійшов висновку, що саме позивач є замовником спірного будівництва, коли це будівництво було здійснено, в чому воно саме полягає (чи є це реконструкція тощо), а також, що вказане будівництво є самочинним.

Відповідач не встановив та не визначив, чи було потрібно у спірному випадку отримувати дозвіл на проведення наведених вище робіт, хто повинен був отримувати такий дозвіл тощо.

Висновки акта перевірки та оскаржуваного припису ґрунтуються виключно на припущеннях щодо допущення позивачем порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Колегія суддів наголошує, що відповідач сам зазначає, що перевіряємий об`єкт, а саме квартира, належить позивачу на праві власності, проте в ході перевірки відповідачем не було встановлено у яких розмірах вказаний об`єкт належить позивачу на праві власності та чи користується позивач об`єктом нерухомого майна, що збудований самочинно та не належить позивачу на праві власності.

Так само з наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити перебування квартири в такому ж стані, як і на момент її купівлі позивачем за договором у листопаді 2013 року, включаючи і вхідний тамбур в житлове приміщення.

Що стосується посилань відповідача в наданих до суду апеляційної інстанції поясненнях на те, що приміщення добудованого тамбуру, яке знаходиться безпосередньо при вході до квартири позначено в технічному паспорту від 19.08.2019 року цифрою 10, що свідчить про відсутність даного приміщення у первісному вигляді квартири, оскільки житлові та допоміжні приміщення нумеруються у порядку руху за годинниковою стрілкою, починаючи від входу (Інструкція від 24.05.2001 року № 127), колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно наявного в матеріалах справи технічного паспорту на спірну квартиру, що складений 19.08.2019 року, загальна площа квартири складає 73,2 кв.м., як і визначено у договорі від 18.11.2013 року, згідно якого позивач придбав спірну квартиру.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами неможливо підтвердити висновок відповідача про самочинно будівництво, що було здійснено позивачем.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року витребувано від Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради належним чином засвідчену копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , що складений станом на 18.11.2013 року, а також належним чином засвідчені копії технічних паспортів на вказану квартиру, які в наявності в КП.

Проте, вказані докази не надані суду на підставі акту про пожежу Одеського міського управління ГУДНСУ в Одеській області від 04.12.2019 року, що сталась у приміщенні за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 25, про що КП «Бюро технічної інвентаризації» повідомило листом від 12.02.2020 року № 535-06/43.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не було встановлено, що саме позивач є замовником спірного будівництва, коли це будівництво було здійснено, в чому саме полягає це будівництво, а також чи є вказане будівництво самочинним, колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно у відношенні позивача був винесений оскаржуваний припис про усунення порушень вимог містобудівного законодавства шляхом знесення самочинно збудованої перегородки з дверним блоком у приміщенні загального користування.

Висновки суду у даній справі відповідають висновкам суду апеляційної інстанції у справі № 522/10677/19, предметом розгляду якої була постанова про накладення на позивача штрафу, яка винесена за результатами перевірки разом із оскаржуваним у цій справі приписом. Так, суд апеляційної інстанції у справі № 522/10677/19, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що дослідження наданих позивачем документів (договір купівлі-продажу квартири від 18.11.2013 року, акт № 1 від 01.04.2019 року та інш.) не дає підстав для однозначного висновку про не встановлення суб`єктивної сторони правопорушення та перебування квартири в такому ж стані, як і на момент вчинення правочину у листопаді 2013 року, включаючи і вхідний тамбур в житлове приміщення. Суд апеляційної інстанції у вказаній справі дійшов висновку, що не встановлення самого факту вчинення ОСОБА_1 вказаного вище правопорушення виключає притягнення його до адміністративної відповідальності та є самостійною підставою для задоволення позовних вимог, позаяк суб`єктивна сторона правопорушення та фактичні обставини щодо стану квартири та його складових частин, що є об`єктивною стороною правопорушення, з урахуванням накладення адміністративного стягнення з порушенням статті 38 КУпАП не мають вирішального значення в контексті даного адміністративного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного припису, а тому, вимоги позивача про визнання його протиправним та скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з цим, вирішуючи справу, суд першої інстанції помилково послався на відсутність в діях позивача порушень вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт з огляду на те, що роботи з перепланування не належать до категорії «будівельних робіт», а відтак, при їх виконанні неможливо порушити положення ст.ст. 34, 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки за матеріалами справи взагалі неможливо встановити, які роботи проводились у спірному випадку та коли і ким. Також, доходячи вказаного висновку, суд першої інстанції взагалі залишив поза увагою те, що оскаржуваним приписом позивачу виставлено вимогу усунути порушення вимог містобудівного законодавства шляхом знесення самочинно збудованої перегородки з дверним блоком у приміщенні загального користування, що взагалі неможливо віднести до поняття перепланування.

Окрім цього, задовольняючи позов та вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції помилково стягнув з Державної архітектурно-будівельної інспекції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн., оскільки Державна архітектурно-будівельна інспекція України не є відповідачем у даній справі. Такий висновок суду першої інстанції суперечить приписам ст. 139 КАС України, згідно ч. 1 якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки судом першої інстанції вірно вирішено заявлений позов по суті його вимог, проте, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладеним у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також з порушенням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні із виключенням мотивів, з яких виходив суд першої інстанції, та визначенням мотивів за цією постановою, які викладені у рішенні суду апеляційної інстанції, а також із викладенням абз. 3 його резолютивної частини в новій редакції.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року змінити, виключивши мотиви, з яких виходив суд першої інстанції, та визначити мотиви за цією постановою, які викладені у рішенні суду апеляційної інстанції, а також абзац третій його резолютивної частини викласти в наступній редакції:

«Стягнути з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судові витрати, які складаються із судового збору, у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 11.03.2020 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька