Справа № 335/13652/19
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти 1 батальйону 1 УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Веселова Ігоря Петровича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Інспектора роти 1 батальйону 1 УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Веселова І.П., в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1829129 від 06.12.2019 року про застосування до нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що оскаржувана винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, інспектором поліції були порушені права, передбачені ст. 268 КУпАП, не виконано вимоги ст. 280 КУпАП.

Також ОСОБА_1 вказує, що висновки інспектора поліції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме нібито в тому, що він 06.12.2019 року о 02:52:53 годині керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 5.41.2 Пункт зупинки автобуса та зробив зупинку ближче 30 метрів від такого знаку, а також керуючи транспортним засобом зупинився в зоні дії знаку 3.34 зупинка стоянка заборонена, чим порушив п. 8.4. в) Правил дорожнього руху Порушення вимог заборонених сигналів, не підтверджується жодними доказами, визначеними ст. 251 КУпАП.

У позові позивач наголошує, що факти викладені в постанові є не обґрунтованими, а в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому що докази які підтверджують викладені ним обставини у позові, вказують на протиправність дій поліцейського та спростовують склад адміністративного правопорушення.

Вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки 06.12.2019 року у темну пору доби, приблизно о 02 год. 50 хв., він рухався як водій по проспекту Соборному у м. Запоріжжі. На перехресті з проспектом Металургів він здійснив поворот праворуч та раптово потрапив у вибоїни на дорозі, про що надав суду фото та відео вибоїн, в результаті чого, був трохи пошкоджений правий диск автомобіля. Із-за потрапляння у цю дорожньо-транспортну позивач увімкнув аварійну сигналізацію та знизив швидкість на автомобілі уникаючи можливих наслідків відповідно до вимог п. 31.5. Правил дорожнього руху. Оскільки об колесо стало тертися внутрішня пластикова обшивка (захист крила) та виник зайвий шум з низу коліс автівки, саме аби переконатися у тому що з ходовою автомобіля все гаразд чи не гаразд він пригальмував і проїхав на мінімальній швидкості де кілька метрів відповідно до вимог п. 31.5 ПДР. Після, розуміючи про те, що потрібно вийти та оглянути колеса автомобіля, він повернув праворуч з проспекту Металургів (в`їзд у двір будинку № 24) для встановлення знаку аварійної зупинки та здійснення огляду можливих пошкоджень автомобіля.

Однак, після того як позивач повернув з проспекту Металургів праворуч у двори, та почав зупинятися (для встановлення знаку аварійної зупинки) до нього під`їхав поліцейський патруль з увімкненими проблисковими маячками, та замість надання допомоги, працівники поліції скористалися ситуацією для поліпшення рівня виявлення ними адміністративних правопорушень у адміністративній практиці.

Після, відповідачем, порушуючи встановлений законом порядку та його права особи яка притягається до адміністративної відповідальності було розглянуто справу.

Таким чином, позивач вважає, що працівник патрульної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесені оскаржуваної постанови не встановив факт вчинення правопорушення, не розібрався у ситуації, що склалася та не навів докази на підтвердження обставин, викладених у постанові, тим самим не виконав вимоги ст. 280 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, посилаючись на норми процесуального права, ОСОБА_1 просить позов задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач Інспектор роти 1 батальйону 1 УПП в Запорізькій області лейтенант поліції Веселов І.П. в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив та заперечення до суду не надав. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи також до суду не подавав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням заяви позивача та належних чином повідомленого відповідача, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін та на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України без проведення фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вивчивши виклад позиції позивача суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протокол про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача, що він не порушував ПДР України.

Відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач ОСОБА_1 06.12.2019 року порушив вимоги п. 8.4. в) Правил дорожнього руху. Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем Правил дорожнього руху тощо.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1829129 від 06.12.2019 року, в якій зафіксовано порушення водієм Правил дорожнього руху.

Зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1829129 від 06.12.2019 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, вбачається, що 06.12.2019 року 02:52:33 в м. Запоріжжі, по пр. Металургів, 24/1 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 5.41.2 Пункт зупинки автобуса та зробив зупинку ближче 30 м від такого знаку, а також керуючи транспортним засобом зупинився в зоні дії знаку 3.34 зупинка стоянка заборонена, чим порушив п. 8.4. в) Правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

В графі 9 «до постанови додається» зазначено: пояснення особи на окремому аркуші та відео АР 00135, але не зазначено яким засобом здійснювалась відеофіксація, а також сам носій з відеозаписом та пояснення особи до суду надані не були.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Отже, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 122 КУпАП, ст.ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора роти 1 батальйону 1 УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Веселова Ігоря Петровича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.12.2019 року серії ЕАК № 1829129 про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень 00 копійок на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення винесену Інспектором роти 1 батальйону 1 УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції Веселовим Ігорем Петровичем

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за відсутністю у діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Макаров