Справа № 380/64/20
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/64/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій просить суд визнати протиправними дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в одержанні статусу ветерана військової служби та видачі посвідчення ветерана військової служби та зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення ветерана військової служби.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.09.2019 наказом Міністра оборони України № 524 позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до підп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Вислуга років ОСОБА_2 у Збройних Силах України - 25 років 1 місяць, пільгова вислуга 25 років 8 місяців. З метою отримання статусу ветерана військової служби, 09.10.2019 позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про отримання посвідчення. Проте, відповідачем відмовлено у видачі посвідчення ветерана військової служби. ОСОБА_2 не погоджується із такою відмовою, оскільки в позивача для видачі посвідчення є необхідна вислуга років передбачена Законом України «Про військовий обов`язок і військову сліжбу».

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 22.01.2020 (вх. № 3744), у якому зазначає, що відповідно до послужного списку ОСОБА_1 проходив військову службу з 05.08.1994 року по 14.08.2012 року, з 03.09.2014 року по 04.10.2019 року. Проте, відповідно до трудової книжки з 15.08.2012 по 02.09.2014 позивач працював у військовій прокуратурі Західного регіону України і в цей період не проходив військову службу. В наказі Міністра оборони України від 16.09.2019 № 524 вказана календарна вислуга років у Збройних Силах України - 25 років, 1 місяць. Зазначена інформація внесена в наказ з розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію, який проведений станом на 18.07.2019, у зв`язку з поданням позивачем рапорту про звільнення з військової служби. Таким чином, позивач прослужив на військовій службі, відповідно до послужного списку, 23 роки 08 місяців 20 днів, у зв`язку з чим підстав для видачі посвідчення Ветерана військової служби не має.

28.02.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 4515).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні суд заслухав вступну промову сторін, дослідив письмові докази та поставив на вирішення питання щодо переходу до письмового провадження.

Сторони щодо переходу до письмого провадження у справі не заперечили, тому суд перейшов до такого.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини.

Наказом Міністра оборони України від 16.09.2019 № 524 відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Згідно з вказаним наказом вислуга років ОСОБА_1 у Збройних Силах України: календарна 25 років і 1 місяць, пільгова 25 років 8 місяців.

09.10.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про видачу посвідчення ветерана війської служби та нагрудний знак до нього.

Листом від 17.10.2019 № 10650 Львівський обласний військовий комісаріат повідомив ОСОБА_1 про те, що до Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України скеровано запит щодо надання роз`яснення чи має ОСОБА_1 право на отримання посвідчення ветерана військової служби.

05.11.2019 на адресу Львівського обласного військового комісаріату надійшов лист (вх. № 12497) Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України. В якому вказано, що згідно з наданими документами (копія витягу з наказу Міністра оборони України від 16.09.2019 № 524) вислуга років ОСОБА_1 в календарному обчимленні складає 25 років 1 місяць. Відповідно до п. 3 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів україни від 30.08.1999 № 1601 підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака є, зокрема, наказ про звільнення з війської служби в запас або у відставку. З огляду на викладене, ОСОБА_1 має підстави для визнання його ветерном війської служби відповідно до п. 1 ст. 5 "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно з листом від 10.12.2019 № 12504 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено ОСОБА_1 , що позивач проходив військову службу з 05 серпня 1994 року по 14 серпня 2012 року, з 03 вересня 2014 року по 04 жовтня 2019 року. В період з 15.08.2012 по 02.09.2014 позивач працював у прокуратурі Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, тобто не перебував на військовій службі. Вказаний період зарахований до вислуги років для призначення пенсії. Вислуга позивача саме на військовій службі становить 23 роки 08 місяців 20 днів. Відтак, позивачу відмовлено у наданні посвідчення ветерана військової служби, оскільки підстав для визнання ОСОБА_1 ветераном війської служби відповідно до п. 1 ст. 5 "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" не має.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо не надання статусу ветерана військової служби та відмові в видачі посвідчення ветерана військової служби, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві встановлює Закон України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 № 203/98-ВР (далі Закон № 203/98-ВР).

Статтею 2 цього Закону визначено, що законодавство України про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів України, що регулюють суспільні відносини у сфері соціального захисту громадян.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закон № 203/98-ВР ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1601 від 30.08.1999 затверджено Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» (далі Порядок № 1601).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1601, посвідчення та нагрудні знаки "Ветеран військової служби" видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист". Пунктом 3 Порядку № 1601 передбачено, що підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є один з таких документів: - наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; - довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; - посвідчення про нагородження медаллю "Ветеран Вооруженных Сил СССР".

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1601 посвідчення та нагрудний знак "Ветеран військової служби" вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами та органами пенсійного забезпечення Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Управління державної охорони, Адміністрацією Держспецзв`язку за місцем проживання ветерана, за що одержувач посвідчення та нагрудного знака розписується у відповідному обліковому документі.

Таким чином, Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» встановлено, зокрема, що ветеранами війської служби визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі, 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Відповідно до п. 3 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів україни від 30.08.1999 № 1601 підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака є, зокрема, наказ про звільнення з війської служби в запас або у відставку.

Згідно з наказом Міністра оборони України від 16.09.2019 № 524 відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Згідно з вказаним наказом вислуга років ОСОБА_1 у Збройних Силах України: календарна 25 років і 1 місяць, пільгова 25 років 8 місяців.

Відтак, позивач має необхідну вислу років передбачену Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» для визнання його ветераном військової служби.

Суд також звертає увагу, що Львівський обласний військовий отримав лист Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України, в якому вказано, що ОСОБА_1 має підстави для визнання його ветерном війської служби відповідно до п. 1 ст. 5 "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Відповідачем в справі є ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким чином, дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в одержанні статусу ветерана військової служби та видачі посвідчення ветерана військової служби є протиправними, відтак, для належного способу захисту суд вважає за необхідне зобов`язати Львівський обласний військовий комісаріат видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення ветерана військової служби.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково, відтак позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України судові витрати не стягуються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 13ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - в и р і ш и в :
1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в одержанні статусу ветерана військової служби та видачі посвідчення ветерана військової служби.

3. Зобов`язати Львівський обласний військовий комісаріат видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення ветерана військової служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 10.03.2020.

Суддя Костецький Н.В.