Справа № 560/2398/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2398/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

11 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року (прийняте у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач 01.08.2019 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця;

- зобов`язати відповідача призначити з 01.03.2019 пенсію державного службовця відповідно до частини 7 статті 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 60% від заробітку відповідно до довідок від 24.06.2019 №21023/05 та №21024/05;

- зобов`язати відповідача з 01.03.2019 здійснювати нарахування і виплату пенсії державного службовця відповідно до частини 7 статті 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 60% від заробітку відповідно до довідок від 24.06.2019 №21023/05, №21024/05.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.11.2019 позов задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 2-ї групи відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", оформлену листом №7350/03 від 13.03.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІ з 30.01.2018, в розмірі 60% суми заробітної плати зазначеної в довідках від 24.06.2019 №21023/05, №21024/05.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що право на пенсію пов`язане з досягненням позивачем, 1965 року народження, віку 62 років. При цьому, стаж роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування в період з 02.10.2001 по 24.09.2004 не зараховується до спеціального стажу позивача для визначення права на пенсію за нормами Закону України "Про державну службу". Також вказує на те, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію по інвалідності 02.03.2019, проте в позовних вимогах просить провести нарахування та виплату пенсії з 01.03.2019, при цьому, судом першої інстанції зобов`язано відповідача призначити та здійснити нарахування та виплату з 30.01.2018.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що на час звернення позивача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" існували всі умови, необхідні для призначення пенсії по інвалідності, зокрема, стаж позивача, якому встановлена І група інвалідності, на державній службі складає понад 10 років, перед зверненням за призначенням він працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

З 28.01.2016 ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності 2 групи, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується актом огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ№1085253 від 22.12.2017.

Відповідно до наказу №15-ос від 27.02.2018 позивач звільнений з посади заступника начальника адміністративно-господарського відділу Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на підставі статті 83 Закону України "Про державну службу".

01.03.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності у відповідності до статті 37 Закону України "Про державну службу".

13.03.2019 листом №7350/03 відповідач відмовив в призначенні пенсії оскільки призначення пенсії по інвалідності державним службовцям Законом України "Про державну службу" не передбачено. Вказав, що станом на 01.05.2016 тривалість стажу на посадах державної служби 8 років 8 місяців. До спеціального стажу для визначення права на пенсію за нормами закону України "Про державну службу" не враховані період роботи в органах місцевого самоврядування з 02.10.2001 по 24.09.2004 на посадах головного спеціаліста та начальника відділу у справах захисту прав споживачів Кам`янець-Подільського міськвиконкому та строкової військової служби з 08.06.1984 по 11.05.1986.

Не погоджуючись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в переведенні та призначенні пенсії по інвалідності 2-ї групи відповідно до частини 9 статті 37 Закону України "Про державну службу", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що на час звернення позивача з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності згідно з Законом України "Про державну службу" існували всі умови, визначені статтею 37 Закону №3723-XII, необхідні для призначення йому пенсії по інвалідності, зокрема: стаж позивача, якому встановлена ІІ група інвалідності, на державній службі складає понад 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії він працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців. Тому, відповідач безпідставно відмовив позивачу щодо призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 9 статті 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Підпунктом 4 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби" (далі Порядок № 283) встановлено, що до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ вказано, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ зазначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, з наведених норм слідує, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Тому, відповідач протиправно не врахував позивачу до стажу державної служби період проходження строкової військової служби з 08.06.1984 по 11.05.1986.

Постановою від 26.10.2001 №1435 "Про внесення зміни до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби" (чинною на час проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування) пункт 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 доповнений абзацом, згідно з яким до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Посади на яких позивач перебував в органах місцевого самоврядування в період роботи з 02.10.2001 по 24.09.2004 відносяться до категорій визначених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (чинного на час проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування), а тому, стаж позивача на цих посадах включається до стажу держаної служби.

Таким чином, при умові зарахування до стажу державної служби позивача періоду строкової військової служби з 08.06.1984 по 11.05.1986 та періоду роботи в органах місцевого самоврядування з 02.10.2001 по 24.09.2004, його стаж державної служби складає понад 10 років і дає право позивачу на призначення пенсії по інвалідності згідно із статтею 37 Закону №3723.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на час звернення позивача з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності згідно з Законом України "Про державну службу" існували всі умови, визначені статтею 37 Закону №3723-XII, необхідні для призначення йому пенсії по інвалідності, зокрема: стаж позивача, якому встановлена ІІ група інвалідності, на державній службі складає понад 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії він працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, а тому, відповідач безпідставно відмовив позивачу щодо призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII.

Стосовно доводів відповідача про те, що довідки №21023/05 та №21024/05 видані 24.06.2019, тобто після звернення позивача до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію по інвалідності, суд зазначає, що відсутність вказаних довідок на момент звернення позивача із заявою не було підставою для відмови позивачу у переведенні його на пенсію по інвалідності за Законом України "Про державну службу". Видача таких довідок після звернення позивача із відповідною заявою не може бути підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії.

Щодо доводів відповідача про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зобов`язано призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії з 30.01.2018, суд зазначає, що позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсію по інвалідності у відповідності до статті 37 Закону України "Про державну службу" 01.03.2019.

Таким чином, призначення та здійснення нарахування й виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІ необхідно здійснити з 01.03.2019, тобто з дати звернення позивача з відповідною заявою.

Вказана у рішенні суду першої інстанції дата з якої необхідно призначити та здійснити нарахування й виплату позивачу пенсії є технічною опискою, яка може бути виправлена судом, який її допустив.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.