Справа № 520/10488/19
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 лютого 2020 р. № 520/10488/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Мінаєвої К.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваніної К.В.,

за участю:

представника позивача - Межирицького А.О.,

представник відповідача - Лютянського М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи прогресивної очистки" (вул. Благовіщенська, буд. 24,м. Харків,61024, )

до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, )

про скасування наказу та податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Системи прогресивної очистки", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати наказ Головного управління ДПС у Харківській області №601 від 18 вересня 2019 р. "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Системи прогресивної очистки";

- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №1 від 28.10.2019р. (форма "Р"), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість 21367 911 грн., в тому числі основний платіж у сумі - 14245274 грн., штрафні санкції у сумі - 7122 637 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняттю рішення про проведення перевірки в обов`язковому порядку повинен передувати запит контролюючого органу, оформлений з дотриманням п.73.3 ст.73 ПК України та не отримання/отримання не в повному обсязі відповіді на такий запит. Позивач зазначає, що ним було надано відповіді про відмову про надання пояснень та документальних підтверджень у зв`язку з невідповідністю направлених запитів вимогам ст.73 ПК України. Позивач не погоджується з наказом №601 від 18.09.2019 р. «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Системи прогресивної очистки», оскільки підставою для призначення позапланової документальної перевірки підприємства позивача стало встановлення сумнівності здійснення фінансово-господарських операцій з покупцями і постачальниками.

Від відповідача 10.12.2019 р. надійшов відзив, в якому зазначив, що на підставі отриманої податкової інформації у відповідності пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, ГУ ДФС у Харківській області направлено запити про надання пояснень та документальних підтверджень за фактами, що свідчать про недостовірність визначення позивачем вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість під час господарських взаємовідносин з ТОВ «Інталіон плюс», ТОВ «Юнітрейдопт», ТОВ «Бруквінс», ТОВ «Скрол Буд», ТОВ «Компільніс». У зв`язку з ненаданням позивачем пояснень та їх документального підтвердження у повному обсязі на обов`язкові письмові запити, відповідачем прийнято рішення про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Системи прогресивної очистки".

Ухвалою суду від 15.10.2019 року позовну заяву залишено без руху для надання оригіналу квитанції про сплату судового збору та власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Заявою від 13.11.2019 року позивачем надано підтвердження усунення недоліків. Ухвалою суду від 20.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою суду від 04.02.2020 р. закрито підготовче провадження у справі.

Судом встановлені наступні обставини справи.

Листами ГУ ДФС у Харківській області №18676/10/20-40-14-11-16 від 12.042019 р., №28126/10/20-40-14-11-16 від 06.06.2019 р., №31692/10/20-40-14-11-16 від 27.06.2019 р., №41233/10/20-40-14-11-16 від 20.08.2019 р. повідомлено позивача про виявлення фактів, що свідчать про допущене ТОВ «Системи прогресивної очистки» порушення норм п.198.1 ст.198 ПК України внаслідок неправомірного визначення за звітний період декларування ПДВ - лютий 2019 року податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Інталіон плюс», ТОВ «Юнітрейдопт», ТОВ «Бруквінс», ТОВ «Скрол Буд», ТОВ «Компільніс». Запропоновано протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цього запиту, надати інформацію (пояснення та їх документальні підтвердження) з приводу наведених фактів. (т.2 а.с.136, 142, 148, 156)

Позивачем направлено відповіді від 14.05.2019 р., від 01.07.2019 р., від 24.07.2019 р., від 11.09.2019 р. на запити, в яких підприємство зазначило, що не має можливості здійснити дії щодо виконання запиту, оскільки він неналежно оформлений та у зв`язку з недостатністю приведених підстав. (т.2 а.с.140, 145, 152, 158)

18.09.2019 р. наказом ГУ ДПС у Харківській області №601 наказано провести документальну виїзну перевірку ТОВ «Системи прогресивної очистки» з 19.09.2019 р. тривалістю 5 робочих днів. (т.1 а.с.23)

На підставі направлень від 18.09.2019 р. №716, від 24.09.2019 р. №804, виданих ГУ ДПС у Харківській області, та наказу ГУ ДПС у Харківській області від 18.09.2019 р. №601 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Системи прогресивної очистки» з питань дотримання податкового законодавства України з податку на додану вартість під час господарських взаємовідносин з ТОВ «Інталіон плюс», ТОВ «Юнітрейдопт», ТОВ «Бруквінс», ТОВ «Скрол Буд», ТОВ «Компільніс».

За результатами перевірки складено акт від 02.10.2019 р. №184/20-40-05-11-10/37365048. Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Системи прогресивної очистки» абз.»а» п.198.1, абз.1 та 2 п.198.3 ст.198, та п.201.1, 201.10, 201.11 ст.201 ПК України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 14245274 грн., в тому числі за липень 2018 р. на суму 155688 грн., за грудень 2018 р. на суму 2072962 грн., за січень 2019 р. на суму 1710582 грн., за лютий 2019 р. на суму 316326 грн., за березень 2019 р. на суму 1866266 грн., за квітень 2019 р. на суму 2464701 грн., за травень 2019 р. на суму 2718010 грн., за червень 2019 р. на суму 1360409 грн., за липень 2019 р. на суму 1580330 грн. (т.1 а.с.27-60)

28.10.2019 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №1 на підставі акта №184/20-40-05-11-10/37365048 від 02.10.2019 р. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 21367911,00 грн. (т.1 а.с.25)

Не погоджуючись з наказом відповідача "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Системи прогресивної очистки" та прийнятого в результаті перевірки податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи позову та відзиву, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Щодо скасування наказу Головного управління ДПС у Харківській області №601 від 18 вересня 2019 р. "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Системи прогресивної очистки".

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із абзацом четвертим підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Перелік обставин, за наявності яких контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку, передбачено пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпунктів 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Отримання податкової інформації та направлення запитів контролюючими органами регламентовано статтею 73 Податкового кодексу України та Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1245 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якими визначено перелік підстав для направлення суб`єкту господарювання запиту про подання інформації, а також вимоги до його оформлення.

Згідно з абзацами 1-4, 5 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:

податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;

акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1245 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Виходячи з аналізу наведених норм, вимоги, які висуваються до змісту запиту, є нормативно визначеними і розширеному тлумаченню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що запити, направлені відповідачем на адресу позивача, містили вказівку на фактичну і правову підстави направлення запиту - підпункти 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, а також обставини, встановлені на підставі податкової інформації, отриманої й опрацьованої відповідно до статей 72, 73, 74 Податкового кодексу України. Запити містили опис інформації, що запитується, та орієнтовний перелік документів, що її підтверджують. За таких обставин на позивача покладався обов`язок щодо надання відповідної інформації.

Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України у наказі про проведення документальної виїзної перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Наявний в матеріалах справи наказ Головного управління ДПС у Харківській області №601 від 18 вересня 2019 р. "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Системи прогресивної очистки" відповідає цим вимогам.

Суд зазначає, що посилання позивача на окремі дефекти запитів про надання інформації не впливають на обов`язок позивача надати всю необхідну інформацію за запитами, оскільки відсутність або неповнота посилань на конкретні джерела отримання податкової інформації не повинні розглядатися як підстава для визнання запитів такими, що не відповідають вимогам пункту 73.3 Податкового кодексу України, та, як наслідок, бути підставою для визнання наказу про проведення податкової перевірки протиправним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі №804/1188/18.

Фактичною підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача стало ненадання ним пояснень та їх документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу. Письмові запити щодо необхідності подання пояснень були сформовані відповідачем на підставі податкової інформації, отриманої відповідно до статей 72, 73, 74 Податкового кодексу України.

За змістом абзацу 1 пункту 74.1, абзацу 1 пункту 74.2, пункту 74.3 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. В Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що контролюючий орган при направленні запитів №18676/10/20-40-14-11-16 від 12.042019 р., №28126/10/20-40-14-11-16 від 06.06.2019 р., №31692/10/20-40-14-11-16 від 27.06.2019 р., №41233/10/20-40-14-11-16 від 20.08.2019 р. діяв на підставі, в порядку і у спосіб, передбачений законодавством.

Крім того, судом встановлено, що позивачем фактично допущено посадових осіб ГУ ДФС у Харківській області до проведення перевірки. Як зазначено в акті перевірки, перевірку проведено з відома посадової особи - директора ТОВ "Системи прогресивної очистки" Орлова Олега Володимировича.

При цьому, позивач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 81 Податкового кодексу України, в частині не допуску представників відповідача до перевірки, що виключає його посилання на порушення процедури перевірки, які жодним чином не підтверджуються.

Суд зазначає, що позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. Таким чином, наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання.

Враховуючи факт допущення позивачем посадових осіб контролюючого органу до перевірки, у спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для платника податків є податкове повідомлення-рішення податкового органу (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами проведеної перевірки.

Зазначена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.02.2019 по справі № 820/5481/17.

Таким чином, відсутні підстави для скасування наказу Головного управління ДПС у Харківській області №601 від 18 вересня 2019 р. "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Системи прогресивної очистки".

В свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. Отже, суд з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача має перевірити прийняте рішення за результатами проведеної перевірки.

Щодо скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №1 від 28.10.2019р.

На підставі акта було прийнято податкове повідомлення-рішення №1 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 21367911,00 грн. В основу оскарженого податкового повідомлення-рішення контролюючим органом були покладені судження про нікчемність правочинів та нереальність господарських операцій за ними з ТОВ "Інталіон Плюс", ТОВ "Юнітрейдопт", ТОВ "Бруквінс", ТОВ "Скрол Буд", ТОВ «Компільніс».

Висновки про реальність господарських операцій для цілей податкового обліку, тобто про відповідність даних, зазначених у первинних документах, об`єктивним обставинам вчинення господарської операції, повинні бути результатом належного аналізу зібраних у справі доказів.

Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції мають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно абз.3 п.2.4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання документу, назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо відносин з ТОВ «Компільніс».

Між позивачем та ТОВ «Компільніс» укладено договори поставки від 16.05.2019 р. №16/05 та від 16.04.2019 р. №16/04, предметом яких є постачання пакетів, садових тачок, совків, шлангів, пакувальної тканини, полотна та ін. (т.1 а.с.77-84)

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем подано до суду:

1) виписані даним постачальником видаткові накладні: № 79 від 16.05.2019 р. на суму 1093131,00 грн. (в т.ч. ПДВ 182188,50 грн.); № 80 від 16.05.2019 р. на суму 1049352,00 грн. (в т.ч. ПДВ 174892,00 грн.); № 81 від 16.05.2019 р. на суму 291339,36 грн. (в т.ч. ПДВ 48556,56 грн.); № 82 від 16.05.2019 р. на суму 727632,00 грн. (в т.ч. ПДВ 121272,00 грн.); № 83 від 17.05.2019 р. на суму 745116,00 грн. (в т.ч. ПДВ 124186,00 грн.); № 84 від 17.05.2019 р. на суму 998712,00 грн. (в т.ч. ПДВ 166452,00 грн.); № 85 від 17.05.2019 р. на суму 396576,00 грн. (в т.ч. ПДВ 66096,00 грн.); № 86 від 17.05.2019 р. на суму 446832,00 грн. (в т.ч. ПДВ 74472,00 грн.); № 87 від 20.05.2019 р. на суму 1004880,00 грн. (в т.ч. ПДВ 167480,00 грн.); № 88 від 20.05.2019 р. на суму 372384,00 грн. (в т.ч. ПДВ 62064,00 грн.); № 89 від 20.05.2019 р. на суму 964665,00 грн. (в т.ч. ПДВ 160777,50 грн.); № 90 від 20.05.2019 р. на суму 1003224,00 грн. (в т.ч. ПДВ 167204,00 грн.); № 91 від 21.05.2019 р. на суму 730477,80 грн. (в т.ч. ПДВ 121746,30 грн.); № 92 від 21.05.2019 р. на суму 194677,20 грн. (в т.ч. ПДВ 32446,20 грн.); № 93 від 21.05.2019 р. на суму 984343,20 грн. (в т.ч. ПДВ 164057,20 грн.); № 94 від 21.05.2019 р. на суму 236976,96 грн. (в т.ч. ПДВ 39496,16 грн.); № 95 від 22.05.2019 р. на суму 363074,40 грн. (в т.ч. ПДВ 60512,40 грн.); № 96 від 22.05.2019 р. на суму 972624,00 грн. (в т.ч. ПДВ 162104,00 грн.); № 97 від 22.05.2019 р. на суму 1052184,00 грн. (в т.ч. ПДВ 175364,00 грн.); № 98 від 22.05.2019 р. на суму 1047792,00 грн. (в т.ч. ПДВ 174632,00 грн.); № 99 від 23.05.2019 р. на суму 1049160,00 грн. (в т.ч. ПДВ 174860,00 грн.); № 100 від 23.05.2019 р. на суму 998640,00 грн. (в т.ч. ПДВ 166440,00 грн.); № 101 від 23.05.2019 р. на суму 1000920,00 грн. (в т.ч. ПДВ 166820,00 грн.); № 102 від 23.05.2019 р. на суму 357720,00 грн. (в т.ч. ПДВ 59620,00 грн.); № 281 від 16.04.2019 р. на суму 363504,00 грн. (в т.ч. ПДВ 60584,00 грн.); № 282 від 16.04.2019 р. на суму 1193400,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198900,00 грн.); № 283 від 16.04.2019 р. на суму 1171200,00 грн. (в т.ч. ПДВ 195200,00 грн.); № 284 від 16.04.2019 р. на суму 1145400,00 грн. (в т.ч. ПДВ 190900,00 грн.); № 285 від 17.04.2019 р. на суму 1172904,00 грн. (в т.ч. ПДВ 195484,00 грн.); № 286 від 17.04.2019 р. на суму 1193424,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198904,00 грн.); № 287 від 17.04.2019 р. на суму 367212,00 грн. (в т.ч. ПДВ 61202,00 грн.); № 288 від 17.04.2019 р. на суму 1168272,00 грн. (в т.ч. ПДВ 194712,00 грн.); № 289 від 18.04.2019 р. на суму 236640,00 грн. (в т.ч. ПДВ 39440,00 грн.); № 290 від 18.04.2019 р. на суму 1200360,00 грн. (в т.ч. ПДВ 200060,00 грн.); № 291 від 18.04.2019 р. на суму 196092,00 грн. (в т.ч. ПДВ 32682,00 грн.); № 292 від 18.04.2019 р. на суму 730608,00 грн. (в т.ч. ПДВ 121768,00 грн.); № 293 від 19.04.2019 р. на суму 372384,00 грн. (в т.ч. ПДВ 62064,00 грн.); № 294 від 19.04.2019 р. на суму 1172880,00 грн. (в т.ч. ПДВ 195480,00 грн.); № 295 від 19.04.2019 р. на суму 1195320,00 грн. (в т.ч. ПДВ 199220,00 грн.); № 296 від 19.04.2019 р. на суму 1152216,00 грн. (в т.ч. ПДВ 192036,00 грн.); № 297 від 22.04.2019 р. на суму 1162980,00 грн. (в т.ч. ПДВ 193830,00 грн.); № 298 від 22.04.2019 р. на суму 746976,00 грн. (в т.ч. ПДВ 124496,00 грн.); № 299 від 22.04.2019 р. на суму 417600,00 грн. (в т.ч. ПДВ 69600,00 грн.); № 300 від 22.04.2019 р. на суму 397800,00 грн. (в т.ч. ПДВ 66300,00 грн.); № 301 від 23.04.2019 р. на суму 1165320,00 грн. (в т.ч. ПДВ 194220,00 грн.); № 302 від 23.04.2019 р. на суму 730608,00 грн. (в т.ч. ПДВ 121768,00 грн.); № 303 від 23.04.2019 р. на суму 297864,00 грн. (в т.ч. ПДВ 49644,00 грн.); № 304 від 23.04.2019 р. на суму 1145376,00 грн. (в т.ч. ПДВ 190896,00 грн.); (т.1 а.с.98-145)

2) платіжні доручення на перерахування безготівкових коштів від 23.05.2019 року № 457 на суму 250 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 41666,67 грн.); від 23.05.2019 року № 458 на суму 250 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 41666,67 грн.); від 23.05.2019 року № 456 на суму 250 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 41666,67 грн.); від 23.05.2019 року № 452 на суму 250 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 41666,67 грн.); від 24.05.2019 року № 477 на суму 250 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 41666,67 грн.); від 24.05.2019 року № 478 на суму 250 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 41666,67 грн.); від 27.05.2019 року № 483 на суму 200 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 33333,33 грн.); від 27.05.2019 року № 484 на суму 200 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 33333,33 грн.); від 27.05.2019 року № 485 на суму 178 150,00 грн. (в т.ч. ПДВ 29691,67 грн.), акт прийому-передачі векселя від 01.07.2019р. на суму 18082432,92 грн. (т.1 а.с.146-155)

Щодо правовідносин з ТОВ «Скрол Буд».

Між позивачем та ТОВ «Скрол Буд» укладено договір поставки 03.12.2018 р. № 3/12, предметом якого є постачання полотна, тачок садових, совків та ін. (т.1 а.с.73-76)

На підтвердження доводу про реальність господарських операцій позивачем подано до суду:

1) виписані даним постачальником видаткові накладні: № 11 від 03.12.2018 р. на суму 723540,00 грн. (в т.ч. ПДВ 120590,00 грн.); № 12 від 03.12.2018 р. на суму 744000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 124000,00 грн.); № 13 від 03.12.2018 р. на суму 1200000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 200000,00 грн.); № 14 від 03.12.2018 р. на суму 1224000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 204000,00 грн.); № 15 від 04.12.2018 р. на суму 1165320,00 грн. (в т.ч. ПДВ 194220,00 грн.); № 16 від 04.12.2018 р. на суму 947700,00 грн. (в т.ч. ПДВ 157950,00 грн.); № 17 від 04.12.2018 р. на суму 659580,00 грн. (в т.ч. ПДВ 109930,00 грн.); № 18 від 04.12.2018 р. на суму 1192320,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198720,00 грн.); № 19 від 05.12.2018 р. на суму 744372,00 грн. (в т.ч. ПДВ 124062,00 грн.); № 20 від 05.12.2018 р. на суму 355644,00 грн. (в т.ч. ПДВ 59274,00 грн.); № 21 від 05.12.2018 р. на суму 1172640,00 грн. (в т.ч. ПДВ 195 440,00 грн.); № 22 від 05.12.2018 р. на суму 1168560,00 грн. (в т.ч. ПДВ 194760,00 грн.); № 23 від 06.12.2018 р. на суму 1200960,00 грн. (в т.ч. ПДВ 200160,00 грн.); № 24 від 06.12.2018 р. на суму 682380,00 грн. (в т.ч. ПДВ 113730,00 грн.); № 25 від 06.12.2018 р. на суму 1166256,00 грн. (в т.ч. ПДВ 194376,00 грн.); № 26 від 06.12.2018 р. на суму 1195200,00 грн. (в т.ч. ПДВ 199200,00 грн.); № 27 від 07.12.2018 р. на суму 729120,00 грн. (в т.ч. ПДВ 121520,00 грн.); № 28 від 07.12.2018 р. на суму 1192320,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198720,00 грн.); № 29 від 07.12.2018 р. на суму 198732,00 грн. (в т.ч. ПДВ 33122,00 грн.); № 30 від 07.12.2018 р. на суму 1173120,00 грн. (в т.ч. ПДВ 195520,00 грн.); № 31 від 07.12.2018 р. на суму 1168320,00 грн. (в т.ч. ПДВ 194720,00 грн.); (т.1 а.с.156-176)

2) платіжні доручення на перерахування безготівкових коштів від 11.12.2018 року № 550 на суму 2 200 450,00 грн. (в т.ч. ПДВ 366 751,67 грн.); від 11.12.2018 року № 551 на суму 1 000 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 166 666,67 грн.); від 12.12.2018 року № 557 на суму 3 000 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 500 000,00 грн.); від 13.12.2018 року № 562 на суму 3 000 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 500 000,00 грн.); від 14.12.2018 року № 566 на суму 2 000 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 333 333,33 грн.), акт прийому-передачі векселя від 01.07.2019р. на суму 6303634 грн.; договори уступки права вимоги від 28.05.2019р, від 27.06.2019р, від 08.07.2019р. (т.1 а.с.177-194)

Щодо правовідносин з ТОВ «Інталіон Плюс».

Між позивачем та ТОВ «Інталіон Плюс» укладено договір поставки 04.02.2019 р. №04/02, предметом якого є постачання полотна, пакетів, джутової тканини та ін. (т.1 а.с.61-64)

На підтвердження доводу про реальність господарських операцій заявником подано до суду:

1) виписані даним постачальником видаткові накладні: № 1 від 04.02.2019 р. на суму 1197600,00 грн. (в т.ч. ПДВ 199600,00 грн.); № 2 від 04.02.2019 р. на суму 723540,00 грн. (в т.ч. ПДВ 120590,00 грн.); № 3 від 04.02.2019 р. на суму 762600,00 грн. (в т.ч. ПДВ 127100,00 грн.); № 4 від 04.02.2019 р. на суму 1188000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198000,00 грн.); № 5 від 05.02.2019 р. на суму 1192320,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198720,00 грн.); № 6 від 05.02.2019 р. на суму 1162980,00 грн. (в т.ч. ПДВ 193830,00 грн.); № 7 від 05.02.2019 р. на суму 1041300,00 грн. (в т.ч. ПДВ 173550,00 грн.); № 8 від 05.02.2019 р. на суму 663600,00 грн. (в т.ч. ПДВ 110600,00 грн.); № 9 від 06.02.2019 р. на суму 1172880,00 грн. (в т.ч. ПДВ 195480,00 грн.); № 10 від 06.02.2019 р. на суму 1168320,00 грн. (в т.ч. ПДВ 194720,00 грн.); № 11 від 06.02.2019 р. на суму 746976,00 грн. (в т.ч. ПДВ 124496,00 грн.); № 12 від 06.02.2019 р. на суму 363504,00 грн. (в т.ч. ПДВ 60584,00 грн.); № 13 від 07.02.2019 р. на суму 1200360,00 грн. (в т.ч. ПДВ 200060,00 грн.); № 14 від 07.02.2019 р. на суму 686220,00 грн. (в т.ч. ПДВ 114370,00 грн.); № 15 від 07.02.2019 р. на суму 1152216,00 грн. (в т.ч. ПДВ 192036,00 грн.); № 16 від 07.02.2019 р. на суму 1195320,00 грн. (в т.ч. ПДВ 199220,00 грн.); № 17 від 08.02.2019 р. на суму 1168272,00 грн. (в т.ч. ПДВ 194712,00 грн.); № 18 від 08.02.2019 р. на суму 730608,00 грн. (в т.ч. ПДВ 121768,00 грн.); № 19 від 08.02.2019 р. на суму 1192440,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198740,00 грн.); № 20 від 08.02.2019 р. на суму 236640,00 грн. (в т.ч. ПДВ 39440,00 грн.); № 21 від 08.02.2019 р. на суму 1172904,00 грн. (в т.ч. ПДВ 195484,00 грн.); № 22 від 11.02.2019 р. на суму 662550,00 грн. (в т.ч. ПДВ 110425,00 грн.); № 23 від 11.02.2019 р. на суму 1171200,00 грн. (в т.ч. ПДВ 195200,00 грн.); № 24 від 11.02.2019 р. на суму 1193400,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198900,00 грн.); № 25 від 11.02.2019 р. на суму 752556,00 грн. (в т.ч. ПДВ 125426,00 грн.); № 26 від 11.02.2019 р. на суму 1145400,00 грн. (в т.ч. ПДВ 190900,00 грн.); (т.1 а.с.195-220)

2) платіжні доручення на перерахування безготівкових коштів від 27.02.2019 року № 45 на суму 380000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 63333,33 грн.); від 27.02.2019 року № 44 на суму 380000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 63333,33 грн.); від 27.02.2019 року № 48 на суму 354810,00 грн. (в т.ч. ПДВ 59135,00 грн.); від 27.02.2019 року № 42 на суму 350000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 58333,33 грн.); від 27.02.2019 року № 43 на суму 350000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 58333,33 грн.); від 27.02.2019 року № 46 на суму 320000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 53333,33 грн.); від 27.02.2019 року № 47 на суму 320000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 53333,33 грн.); від 27.02.2019 року № 41 на суму 300000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 50000,00 грн.), акт прийому-передачі векселя від 01.07.2019р. на суму 22288896 грн. (т.1 а.с.221-229)

Щодо правовідносин з ТОВ «Юнітрейдопт».

Між позивачем та ТОВ «Юнітрейдопт» укладено договір поставки від 21.11.2018 р. №21/11, предметом якого є постачання полотна, пакувальної тканини, граблів та ін. (т.1 а.с.65-68)

На підтвердження доводу про реальність господарських операцій заявником подано до суду:

1) виписані даним постачальником видаткові накладні: № 173 від 21.11.2018 р. на суму 299188,80 грн. (в т.ч. ПДВ 49864,80 грн.); № 174 від 21.11.2018 р. на суму 298852,80 грн. (в т.ч. ПДВ 49808,80 грн.); № 175 від 21.11.2018 р. на суму 239128,80 грн. (в т.ч. ПДВ 39854,80 грн.); № 176 від 22.11.2018 р. на суму 236868,00 грн. (в т.ч. ПДВ 39478,00 грн.); № 177 від 22.11.2018 р. на суму 283518,00 грн. (в т.ч. ПДВ 47253,00 грн.); № 178 від 22.11.2018 р. на суму 239508,00 грн. (в т.ч. ПДВ 39918,00 грн.); № 179 від 22.11.2018 р. на суму 287430,00 грн. (в т.ч. ПДВ 47905,00 грн.); № 180 від 22.11.2018 р. на суму 235902,00 грн. (в т.ч. ПДВ 39317,00 грн.); № 181 від 22.11.2018 р. на суму 153264,00 грн. (в т.ч. ПДВ 25544,00 грн.); № 182 від 23.11.2018 р. на суму 238710,00 грн. (в т.ч. ПДВ 39785,00 грн.); № 183 від 23.11.2018 р. на суму 232518,00 грн. (в т.ч. ПДВ 38753,00 грн.); № 184 від 23.11.2018 р. на суму 236247,00 грн. (в т.ч. ПДВ 39374,50 грн.); № 185 від 23.11.2018 р. на суму 231492,00 грн. (в т.ч. ПДВ 38582,00 грн.); № 186 від 23.11.2018 р. на суму 236487,00 грн. (в т.ч. ПДВ 39414,00 грн.); № 187 від 23.11.2018 р. на суму 195768,00 грн. (в т.ч. ПДВ 32628,00 грн.); (т.1 а.с.230-244)

2) акт прийому-передачі векселя від 14.02.2019р. на суму 3.644.882,40 грн. (т.1 а.с.245)

Щодо правовідносин з ТОВ «Бруквінс».

Між позивачем та ТОВ «Бруквінс» укладено договір поставки від 11.06.2018 р. №11/06, предметом якого є постачання полотна, пакувальної тканини, граблів, дезінфікуючих засобів та ін. (т.1 а.с.69-72)

На підтвердження доводу про реальність господарських операцій заявником подано до суду:

1) виписані даним постачальником видаткові накладні: № 2 від 11.06.2018 р. на суму 76440,00 грн. (в т.ч. ПДВ 12740,00 грн.); № 3 від 11.06.2018 р. на суму 96720,00 грн. (в т.ч. ПДВ 16120,00 грн.); № 4 від 11.06.2018 р. на суму 99840,00 грн. (в т.ч. ПДВ 16640,00 грн.); № 6 від 11.06.2018 р. на суму 97020,00 грн. (в т.ч. ПДВ 16170,00 грн.); № 8 від 11.06.2018 р. на суму 93834,00 грн. (в т.ч. ПДВ 15639,00 грн.); № 9 від 11.06.2018 р. на суму 91494,00 грн. (в т.ч. ПДВ 15249,00 грн.); № 15 від 18.06.2018 р. на суму 95640,00 грн. (в т.ч. ПДВ 15940,00 грн.); № 16 від 18.06.2018 р. на суму 98880,00 грн. (в т.ч. ПДВ 16480,00 грн.); № 17 від 18.06.2018 р. на суму 91260,00 грн. (в т.ч. ПДВ 15210,00 грн.); № 18 від 18.06.2018 р. на суму 93000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 15500,00 грн.); (т.1 а.с.246-250, т.2 а.с.1-5)

2) акт прийому-передачі векселя від 20.09.2016р. на суму 3655500 грн., акт прийому-передачі векселя від 30.12.2018р. на суму 934.128 грн. (т.2 а.с.6)

Позивач зазначив, що придбані ТМЦ обліковуються та знаходяться на складі позивача, що підтверджується наявним в матеріалах справи інвентарним описом №1 від 01.11.2019 р. Придбання ТМЦ обумовлені необхідністю виконання зобов`язань позивача за договором надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №22-14/1/С від 31.03.2014 р., укладеного з КП "Жилкомсервіс". (т.2 а.с.45-62, 63-68)

Суд зазначає, що копії долучених до матеріалів справи первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст.14 Податкового Кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В Постанові Верховного суду від 15.05.2018 р. по справі №0870/9721/12 також зазначено, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, придбання товарів з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, правильного обчислення податкового кредиту, наявності первинних документів, в тому числі податкових накладних, виданих особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, платник податку на додану вартість має право на податковий кредит.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції та установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. При цьому в обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

У відповідності підпунктом "а" пункту 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі, в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.201.1, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

При цьому законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 ПК) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Вищенаведені норми Податкового кодексу України не ставлять у залежність право платника податку на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни, зокрема і фактичної сплати сум податків до бюджету, постачальниками товарів (послуг) по всьому ланцюгу поставки, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності, сплатив ПДВ в ціні придбаних товарів (послуг), а реальність операцій з придбання ним товарів (послуг) контролюючим органом при проведенні перевірки не спростована, а навіть підтверджена (накладні, фактична наявність товару, його використання та отримання поштою тощо). Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді збільшення суми податкового кредиту лише за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов`язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у процесі перевірки не встановлені.

На підтвердження виконання зазначених господарських операцій позивачем було надано копії видаткових накладних, а також проведено оплату послуг, що підтверджується платіжними дорученнями та актами прийому-передачі векселя, копії яких мітяться в матеріалах справи. В свою чергу, відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Враховуючи викладені обставини, з наданих позивачем первинних документів встановлено, що діяльність позивача відповідає умовам укладених договорів, свідчить про наявність господарських цілей при здійсненні господарських операцій.

Таким чином, на підставі наведених доказів, оцінка яким надана з дотриманням положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану підприємства, що підтверджує наявність руху його активів.

Крім того, для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару, до податкового кредиту, в розумінні Податкового кодексу України, не передбачається обов`язкова умова про сплату цих сум до бюджету контрагентами. Якщо контрагент не виконав своїх зобов`язань по належному формуванню первинних документів для підтвердження податкового кредиту або зобов`язання з податку на додану вартість, то це не може тягнути відповідальності та негативних наслідків саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість та має всі документальні підтвердження його розміру.

Даний висновок також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що "платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності".

Отже, факт постачання та реальності здійснення господарських операцій підтверджений первинними документами, наданими позивачем як під час перевірки, так і до матеріалів справи.

У зв`язку з цим дії платника, результатом яких є отримання економічної вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Щодо посилань податкового органу на відсутність товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що вказані обставини не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Крім того, за умовами договорів, передача товару здійснюється на складі покупця.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.02.2019 по справі №№813/123/16.

Щодо посилань відповідача на те, що у контрагентів позивача недостатньо трудових ресурсів для постачання товарів, суд зазначає, що розвантажувальні роботи проводились власними силами позивача із залученням працівників підприємства. Жодна одиниця поставленого товару із перелічених в акті перевірки видаткових накладних, не важить більше 50 кг, отже, їх розвантаження не потребувало залучення спеціалістів або використання спеціального обладнання. На підтвердження зазначеного позивачем до матеріалів справи долучено штатний розклад Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи прогресивної очистки", відповідно якого кількість штатних одиниць на підприємстві складає 479,25.

Посилання відповідача на наявність порушених кримінальних проваджень стосовно контрагентів позивача суд вважає необґрунтованими, оскільки єдиним належним та допустимим доказом вчинення згаданого діяння є виключно обвинувальний вирок суду у кримінальному провадженні. На момент проведення перевірки контролюючим органом такого вироку виявлено не було, в основу оскаржених рішень факту існування такого вироку не покладено. Ухвалені судом процесуальні документи на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні, суд вважає не є належним доказом у даній справі, оскільки такі документи за своєю правовою суттю та юридичною природою містять не остаточну кваліфікацію (юридичну оцінку) певних обставин фактичної дійсності органами судової влади, а лише визнання судом достатності рівня обґрунтованості припущень органів досудового розслідування про можливість (ймовірність) вчинення протиправних діянь.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті висновки є суто суб`єктивною думкою та не підтверджуються матеріалами справи, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.

В матеріалах справи відсутні докази наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад з метою проведення безтоварних операцій та отримання незаконної податкової вигоди. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при дослідженні матеріалів судової справи не виявлено.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішень.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та аргументам сторін, які впливають на результат вирішення спору.

Оскільки позивачем було підтверджено правомірність віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості придбання матеріальних цінностей у контрагентів, наданими до перевірки належно оформленими документами, зібрані по справі докази підтверджують виконання зобов`язань між сторонами господарських операцій, відповідність господарських операцій видам діяльності позивача, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №1 від 28.10.2019р. (форма «Р») на загальну суму 21367911 (двадцять один мільйон триста шістдесят сім тисяч дев`ятсот одинадцять) грн., підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи прогресивної очистки" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування наказу та податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №1 від 28.10.2019р. (форма «Р») на загальну суму 21367911 (двадцять один мільйон триста шістдесят сім тисяч дев`ятсот одинадцять) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи прогресивної очистки" (вул. Благовіщенська, буд. 24,м. Харків,61024, )) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61027, ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 10 березня 2020 року.

Суддя Мінаєва К.В.