Справа № 640/12981/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби геології та надр України, треті особи - Національне агентство України з питань державної служби, ОСОБА_2 про поновлення на посаді, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними та незаконними дії Державної служби геології та надр України щодо відмови у поновленні позивача на посаді начальника відділу судово-претензійної роботи юридичного департаменту Державної служби геології та надр України;

- поновити на посаді начальника відділу судово-претензійної роботи юридичного департаменту Державної служби геології та надр України з 01.03.2019, або іншій рівнозначній посаді згідно штатного розпису та зарахувати строк навчання до стажу державної служби;

- стягнути з Державної служби геології та надр України на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, з урахуванням відповідних надбавок та стажу державної служби понад 8 років.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 06.05.2015 Наказом Державної служби геології та надр України № 88-к було призначено ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору претензійно-позовної роботи юридичного управління з 06.05.2015, як таку, що успішно пройшла стажування, у порядку переведення з Святошинського районного суду м. Києва на підставі її власної заяви.

Наказом Держгеонадр № 6-К від 16.01.2017, за заявою ОСОБА_1 , їй було надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.01.2017 по 15.01.2018.

Наказом Держгеонадр № 29-К від 06.03.2017, за заявою ОСОБА_1 , вона була переведена на рівнозначну посаду начальника відділу судово-претензійної роботи юридичного департаменту та штатного розпису Держгеонадр.

Наказом Держгеонадр № 3-К від 06.03.2017, за заявою ОСОБА_1 , їй було надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06.03.2017 по 17.11.2019 включно.

14.08.2017 позивач подала заяву з проханням звільнити її 28.08.2017 із займаної посади за власним бажанням, в зв`язку із вступом до Національної академії Державного управління при Президентові України на денну форму навчання.

Наказом Держгеонадр № 126-К від 19.08.2017 позивача було звільнено з посади начальника відділу судово-претензійної роботи юридичного департаменту Державної служби геології та надр України 28 серпня 2017 року за власним бажанням, відповідно до п.1 ст. 86 Закону України «Про державну службу» та ст. 38 Кодексу законів про працю України, в зв`язку із вступом до Національної академії державного управління при Президентові України на денну форму навчання.

28.08.2017 на адресу відповідача надійшов лист від Національної академії державного управління при Президентові України, в якому відповідачеві повідомлялось, що працівник Державної служби геології та надр України ОСОБА_1 , наказом Президента Національної академії державного управління при Президентові України від 21.07.2017 № 530-ос зарахована слухачем першого року навчання денної форми за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування» за державним замовленням.

В подальшому, 15.01.2019 на адресу Держгеонадр надійшов лист від позивача з проханням надати перелік документів для поновлення її на посаді начальника відділу представництва інтересів Держгеонадр в судових органах юридичного управління. Повідомила, що строк її навчання закінчується в кінці лютого 2019 року.

Листом від 25.01.2019 позивачу була надана відповідь, в якій зазначалось, що призначення на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених законом. Держгеонадри повідомили позивача також про те, що норми про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням за освітньо-професійною програмною підготовки магістрів за спеціальністю «Державна служба» галузі знань «Державне управління» на позивача не розповсюджуються, оскільки втратили силу до вступу її на денну форму навчання даного ВНЗ.

Не погоджуючись з рішенням Державної служби геології та надр України позивач звернулась до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що постановою КМУ від 27.09.2016 року № 764 (яка набрала чинності 04.10.2016) з Положення № 225 виключено норму про працевлаштування випускників денної форми навчання вищевказаної академії в державних органах та органах місцевого самоврядування, а тому відповідно то вказаної постанови, після закінчення навчання держслужбовця приймають на роботу за всіма правилами прийняття на держслужбу, зокрема, з проведенням конкурсу

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції було неповно та неналежним чином досліджено докази та обставини справи, що призвело до неправомірного застосування норм права, зокрема, що законодавством передбачено, що на строк професійного навчання за державним службовцем зберігається його посада та заробітна плата, а поновлення на посаді державної служби після професійного навчання може бути без проведення конкурсу.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожному гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-УІІІ, який наразі залишається основним законом, що регулює відносини, які виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби

Статтею 1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент направлення позивача на навчання) встановлено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно ст. 21 Закону України «Про державну службу» вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Частиною 2 ст. 21 Закону України «Про державну службу» встановлена пряма заборона щодо прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про державну службу» державним службовцям створюються умови для навчання і підвищення кваліфікації у відповідних навчальних закладах (на факультетах) та шляхом самоосвіти.

Державні службовці підвищують свою кваліфікацію постійно, у тому числі через навчання у відповідних навчальних закладах, як правило, не рідше одного разу на п`ять років. Результати навчання і підвищення кваліфікації є однією з підстав для просування по службі.

Колегія суддів, зазначає, що при Президентові України діє Національна академія державного управління - державний вищий навчальний заклад з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації державних службовців.

Як вбачається з матеріалів справи наказом Президента Національної академії державного управління при Президентові України від 21.07.2017 № 530-ос, ОСОБА_1 зарахована слухачем першого року навчання денної форми за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування» за державним замовленням

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про державну службу» професійне навчання державних службовців проводиться за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, через систему підготовки, перепідготовки, спеціалізації та підвищення кваліфікації, зокрема у сфері публічного управління та адміністрування, у встановленому законодавством порядку в навчальних закладах, установах, організаціях незалежно від форми власності, які мають право надавати освітні послуги, у тому числі за кордоном.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 255 від 01.04.2013 «Про затвердження положень про прийом, стажування в органах державної влади і органах місцевого самоврядування слухачів Національної академії Державного управління при Президентові України, а також переліку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, в яких проводиться стажування слухачів Національної академії» до Інституту державної служби та місцевого самоврядування і регіональних інститутів Національної академії на навчання за державним замовленням за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування» галузі знань «Управління та адміністрування» приймаються державні службовці та посадові особи органів місцевого самоврядування, які працюють в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, інших органах, на які поширюється дія Законів України «Про державну службу», «Про місцеві державні адміністрації» та «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Пунктом 21 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження положень про прийом, стажування в органах державної влади і органах місцевого самоврядування слухачів Національної академії Державного управління при Президентові України, а також переліку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, в яких проводиться стажування слухачів Національної академії» встановлено, що на час навчання державного службовця, посадової особи місцевого самоврядування за денною формою за державним замовленням у Національній академії посада, яку вони займали до навчання (крім виборних посад), може займатися іншою особою лише на умовах строкового трудового договору та не є вакантною.

Частиною 7 ст. 48 Закону України «Про державну службу» передбачено, що на строк професійного навчання за державним службовцем зберігаються його посада та заробітна плата.

Однак, колегія суддів, звертає увагу на наступне, відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) визначено, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2016 № 647 «Деякі питання реформування системи професійного навчання державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування», яка набрала чинності 04.10.2016, було внесено зміни до постанови № 255 від 01.04.2013 «Про затвердження положень про прийом, стажування в органах державної влади і органах місцевого самоврядування слухачів Національної академії державного управління при Президентові України, а також переліку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, в яких проводиться стажування слухачів Національної академії», зокрема вищевказаною постановою було виключено Положення про працевлаштування випускників Національної академії державного управління при Президентові України.

Однак, абз. 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання реформування системи професійного навчання державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування» встановлено, що особи, які вступили до вищих навчальних закладів до набрання чинності цією постановою, продовжують навчання, відповідно до спеціальностей галузі знань «Державне управління» або спеціальності «Публічне управління та адміністрування» галузі знань «Управління та адміністрування» і працевлаштовуються на умовах, що були визначені до набрання чинності цією постановою, тобто відповідно до положення про працевлаштування випускників Національної академії державного управління при Президентові України, затвердженого Постановою КМУ № 255.

Як вбачається з п. 1 положення про працевлаштування випускників Національної академії державного управління при Президентові України, в редакції, що діяла до 04.10.2016, випускники Національної академії державного управління при Президентові України, які навчались за денною формою за державним замовленням за спеціальністю «публічне управління та адміністрування» галузі знань «Управління та адміністрування», працевлаштовуються органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими органами, установами, на які поширюється дія Законів України «Про державну службу» та «Про службу в органах місцевого самоврядування», з якими укладено договори -направлення на навчання за денною формою до Національної академії, відповідно до Положення про прийом слухачів до Національної академії державного управління при Президентові України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що договір-направлення на навчання за денною формою до Національної академії державного управління при Президентові України відносно ОСОБА_1 не укладався, оскільки відповідно до змін, внесених до положення постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2016 № 674 «Деякі питання реформування системи професійного навчання державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування», вступ за договорами-направленнями органів, установ було скасовано.

З відповіді Національного агентства України з питань державної служби, вбачається, що списки осіб, які були надіслані на погодження, відповідно до Порядку формування державного замовлення на підготовку і підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування та органів військового управління Збройних Сил України, у Національному агентстві не зберігаються, тому надати їх не має можливості.

Національним агентством з питань державної служби листом від 02.02.2018 № 843/13-18 було надано роз`яснення щодо питання працевлаштування випускників Національної академії державного управління при Президентові України після внесення змін до положення про прийом слухачів до Національної академії державного управління при Президентові України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2013 № 225.

Виходячи з аналізу норм постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2013 № 225, колегія суддів зазначає наступне.

Особа яка займає посаду державної служби, відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю, при вступі на навчання до Національної академії державного управління державного службовця має бути звільнена.

Відповідно до п. 21 положення № 255, вбачається, що на час навчання за денною формою за державним замовленням посада, яку обіймала особа до навчання (крім виборних посад), може обійматись іншою особою лише на умовах строкового трудового договору та не є вакантною.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що якщо період навчання перепадає з 01.05.2016 по 03.10.2016 (тобто з дня набрання чинності новим Законом «Про державну службу» до дати набрання чинності змінами до Положення № 255), то в данному випадку, після закінчення навчання державного службовця може бути прийнято/поновлено на роботу за старими правилами, зокрема, без проведення конкурсу.

Однак, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.09.2016 № 764 (яка набрала чинності 04.10.2016) з положення № 225 було виключено норму про працевлаштування випускників денної форми навчання вищевказаної академії в державних органах та органах місцевого самоврядування.

З аналізу вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що якщо дата вступу на навчання припадає з 04.10.2016 (включно) та після цієї дати (тобто після набрання чинності змінами до положення № 255), то після закінчення навчання держслужбовця має бути прийнято на роботу відповідно до Закону України «Про державну службу», зокрема, з проведенням конкурсу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була зарахована на навчання до Національної академії Державного управління при Президентові України 21.07.2017, тобто після після набрання законної сили постанови Кабінету Міністрів України від 27.09.2016 № 764.

При цьому, колегія суддів, також вважає за необхідне звернути увагу, що на підвертження вищевказаних обставин, Національною академією державного управління при Президентові України листом від 17.10.2019 за № 1/15-12-744 було офіційно повідомлено Державну службу геології та надр України, що ОСОБА_1 вступала до Національної академії в 2017 році. Відповідно до п. 3 Положення про прийом слухачів до Національної академії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2013 № 255, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 294, на навчання за денною формою за державним замовленням приймались особи, які перебували на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування та обіймали посади державної служби, що належать до 1-5 групи оплати праці або віднесені до першої-четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування, або включені до кадрового резерву служби в органах місцевого самоврядування, або мали стаж державної служби або служби в органах місцевого самоврядування не менш, як один рік та не досягли 35 років на момент подання документів до приймальної комісії.

В вищевказаному листі Національна академія державного управління при Президентові України також зазначила, що положення про працевлаштування випускників Національної академії державного управління при Президентові України було скасовано на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.09.2016 № 647, що дає підстави колегії суддів прийти до висновку, що у Державної служби геології та надр України відсутній обов`язок щодо прийняття позивача на посаду державного службовця без проведення конкурсу на зайняття вакантної посади, оскільки дані дії суперечили б нормам чинного законодавства, а саме Закону України «Про Державну службу».

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанці про те, що оскільки позивача було звільнено відповідно до наказу № 126-к від 19.08.2017 з посади начальника відділу судово-претензійної роботи юридичного департаменту Державної служби геології та надр України на підставі ст. 38, ч. 1 ст. 86 Кодексу законів про працю, то у разі незгоди її з підставами звільнення, позивач не була позбавлена права оскаржити вищевказаний наказ.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що прийняття на посаду державної служби ОСОБА_1 можливе лише за результатами проведення конкурсу, у відповідності до ст. 21 Закону України «Про державну службу», оскільки поновлення на посаді після навчання на момент звернення останньої з відповідною заявою не було передбачено чинним законодавством, а тому у задоволенні даної позовної вимоги необхідно відмовити.

Позовні вимоги позивача про поновлення на посаді, зарахування строку навчання до стажу державної служби та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від позовної вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови у поновленні позивача на посаді.

При цьому, інші аргументи апеляційної скарги позивача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.