Справа № 120/2007/19-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2007/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

05 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Іваненко Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Комар О.Г.

представника відповідача - Склярова О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, у якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України № 508-0 "Про звільнення ОСОБА_1 " від 23.05.2019 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника третього відділу міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України. Допустити рішення суду в частині поновлення на посаді до негайного виконання;

- зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 23.05.2019 р. по час поновлення на службі в податковій міліції.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року позовні вимоги позивача задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Зокрема апелянт зазначає, що суд безпідставно посилається на норми матеріального права, які не регулюють сферу порушених правовідносин. Апелянт наголошує, що у спірних правовідносинах між сторонами він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач стверджує, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матерального та процесуального права, а тому просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги та просили залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, полковник податкової міліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчив Горківську вищу школу МВС СССР у 1989 році. Граничний вік перебування на службі настав 26.05.2013р.

Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 26 жовтня 2016 року №241-о "По особовому складу", полковника податкової міліції ОСОБА_1 відряджено для подальшого проходження служби у розпорядження Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби з 27 жовтня 2016 року.

Згідно з наказом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 15 грудня 2016 року №973-о "По особовому складу податкової міліції", полковника податкової міліції ОСОБА_1 призначено на посаду начальника третього відділу міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби з 15 грудня 2016 року.

Наказом Державної фіскальної служби України від 23 грудня 2016 року №2086-о "По особовому складу" останньому продовжено строк служби в податковій міліції понад граничний вік на строк до 26 травня 2018 року.

Питання щодо продовження строку перебування на службі понад граничний вік стосовно полковника податкової міліції ОСОБА_1 розглянуто на Атестаційній комісії по роботі з працівниками податкової міліції Офісу великих платників Державної фіскальної служби, протокол від 18 жовтня 2018 року № 29, де було прийнято рішення звільнити його з посади та органів податкової міліції за п.п. "а" п.64 (за віком) відповідно до "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29 липня 1991 року № 114.

Погоджений рапорт на звільнення з посади та податкової міліції у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на службі полковник податкової міліції ОСОБА_1 подав до управління по роботі з персоналом 27 листопада 2018 року з визначеною датою звільнення 07 грудня 2018 року.

05.12.2018 року по 18.12.2018 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в державній установі "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Вінницькій області". З 18.12.2018 року по 27.12.2018 року позивач знаходився на оперативному лікуванні у Вінницькій клінічній лікарні швидкої медичної допомоги з приводу ендопротезування лівого кулькового суглобу. В період з 28.12.2018 року по 15.04.2019 включно позивач знаходився на амбулаторному лікуванні в державній установі "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Вінницькій області", і після закінчення якого, йому було рекомендовано санаторно-курортне лікування в закладі м. Хмільник Вінницької області.

16.04.2019 р. позивач приступив до виконання службових обов`язків, а, в подальшому, ОСОБА_1 направлено на військово-лікарську комісію (далі - ВЛК) відповідно до направлення від 26 квітня 2019 року № 21548/10/28-10-04-03-17. З 02.05.2019 року по 15.05.2019 року Позивач проходив ВЛК.

16.05.2019 року позивач, шляхом направлення адвокатського запиту за вихідним №16/05-3, звернувся до відповідача з рапортом про надання відпустки за 2018 рік з 20.05.2019 р.

22.05.2019 р. відповідач направив відповідь № 659/14/28-10-21-13-01 на адвокатський запит в якій повідомив, що відпустка через хворобу надається особам начальницького складу підставі висновків військово-лікарської комісії. Враховуючи, що 26.04.2019 року ОСОБА_1 був направлений на проходження медичної (військово - лікарської) комісії, міжрегіональне оперативне управління розгляне питання, щодо надання йому відпустки, після отримані таких висновків.

Наказом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 23.05.2019 року № 508-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", полковник податкової міліції ОСОБА_1 звільнений з посади та податкової міліції у Запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 підпунктом „а" (за віком), відповідно "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29 липня 1991 року № 114.

Не погоджуючись із Наказом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 23.05.2019 року № 508-о, позивач звернувсь до суду за захистом своїх прав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в даному випадку позивач у протиправний спосіб був звільнений з посади, внаслідок чого були порушенні його конституційні права. Зокрема судом встановлено, що всупереч Порядку №9 від 15.06.2017 р., лише на підстави погодженого рапорту, який написано в.о. начальника міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників Гуровим Д. від 21.05.2019 р. за № 33446/28-10-21-13-01, в якому він просить звільнити за віком згідно до п. 64 п.п. «а» Положення ОСОБА_1 з 24 травня 2019 року, було винесено подання про звільнення з посади ОСОБА_1 . На переконання суду, оскаржуваний наказ від 23.05.2019 року № 508-о, винесений передчасно та з порушенням процедури, яка передбачена Положенням № 114. Також, зазначеним наказом, відповідач протиправно позбавив позивача можливості звільнення зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) - через хворобу та скористатись пільгами та соціальними виплатами, передбаченими для такого виду звільнення.

За результатом розгляду справи, суд прийшов до висновку, що наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України № 508-0 "Про звільнення ОСОБА_1 " від 23.05.2019 року необхідно визнати протиправним та скасувати, а позивача поновити на посаді начальника третього відділу міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначенні Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114.

Пунктом 64, Положення №114 визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) зокрема, за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років.

Особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) серед іншого, через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби ( п. 65, Положення №114)

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, фактором що визначає підстави звільнення особи в запас (з постановкою на військовий облік) та/або - у відставку (із зняттям з військового обліку), є виключно рішення військово - лікарської комісії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я був направлений на військово-лікарську комісію 26 квітня 2019 року (згідно направлення №21548/10/28-10-04-03-17), з метою визначення придатності до військової служби.

Однак, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби до закінчення проходження позивача військово-лікарської комісії, та за відсутності висновку останньої, винесено наказ від 23.05.2019 року № 508-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", яким позивача звільнено з посади за пунктом 64 підпунктом „а" (за віком), відповідно "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії.

Разом з тим, у відповіді на апеляційну скаргу позивач наголошує, що 20.05.2019 р. пройшов огляд у лікаря-терапевта, станом на 05.06.2019 р. ОСОБА_1 проходження ВЛК не завершив. Вказане підтверджується відповіддю Територіального медичного об`єднання МВС України по Вінницькій області від 06.06.2019 р. на запит відповідача від 17.05.2019 р., яка не містить відомостей про відмову позивача від проходження ВЛК.

На переконання колегії суддів, відповідач, протиправно, не надавши позивачу відпустки, звільнив його з посади за віком без отримання висновків ВЛК щодо стану здоров`я позивача.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ від 23.05.2019 року № 508-о, винесений передчасно та з порушенням процедури, яка передбачена Положенням № 114. При цьому, відповідач протиправно позбавив позивача можливості звільнення зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) - через хворобу та скористатись пільгами та соціальними виплатами, передбаченими для такого виду звільнення.

Таким чином, оскільки судовим розглядом доведено протиправність оскаржуваного наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України № 508-0 "Про звільнення ОСОБА_1 " від 23.05.2019 року, колегія суддів приходить до висновку, що такий наказ підлягає скасуванню, а позивач поновленню на посаді начальника третього відділу міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України.

Апеляційний суд вважає, що позовні вимоги позивача у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами є обгрунтованими, а дії відповідачів, в даному випадку не відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Вінницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 березня 2020 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Іваненко Т.В.