Справа № 812/145/18
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року справа № 812/145/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., секретар судового засідання Сізонов Є.С., за участю представника позивача Андрєєва А.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року (повний текст складено 28 лютого 2019 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 812/145/18 (суддя в 1 інстанції Смішлива Т.В.) за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про скасування рішення від 13.11.2017 № ,-

В С Т А Н О В И В:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.11.2017 № про застосування штрафних санкції у сумі 354247,93 грн та нарахування пені в сумі 51373,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем частково не було враховано фактів здійснення ТОВ «Луганськгаз Збут» сплати єдиного соціального внеску від імені ПАТ «Луганськгаз» у період з серпня 2016 року по грудень 2016 року та фактів сплати єдиного соціального внеску Сєвєродонецьким міжрайонним управлінням по експлуатації газового господарства - філія ПАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» в період з січня 2017 року по травень 2017 року.

Так, з 20.09.2016 по 08.12.2016 ТОВ «Луганськгаз Збут» перераховано за ПАТ «Луганськгаз» єдиного внеску у сумі 521446,24 грн, а з січня 2017 року по травень 2017 року сплата єдиного внеску здійснювалась Сєвєродонецьким МРУЕГГ у загальній сумі 1025072,76 грн.

Грошові кошти зі сплати єдиного соціального внеску від імені ПАТ «Луганськгаз» своєчасно надійшли на розрахункові рахунки податкового органу.

Позивач зазначав, що постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.05.2016 ВП № 33280183 при примусовому виконання наказу господарського суду Луганської області від 30.08.2011 № 10/142 накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках у філії ЛОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» та належать ПАТ «Луганськгаз», філією якого є Сєвєродонецьке МРУЕГГ ПАТ «Луганськгаз».

У зв`язку з накладенням арешту на рахунки платника та неможливістю самостійно виконувати обов`язок щодо сплати податків та зборів, 19 вересня 2016 року між позивачем та ТОВ «Луганськгаз Збут» укладено договір доручення № 48-09/2016, відповідно до якого повірений зобов`язується від імені, в інтересах та за рахунок довірителя виконувати грошові зобов`язання на підставі відповідної довіреності, виданої повіреному.

На виконання вказаного договору, позивач видав ТОВ «Луганськгаз Збут» (повіреному) довіреність від 19.09.2016 № 15-13-14/1441, згідно умов якої позивач уповноважує повіреного сплачувати (перераховувати) від імені Сєвєродонецького МРУЕГГ ПАТ «Луганськгаз» різного роду платежі, зокрема, єдиний соціальний внесок.

Оскільки оплата єдиного внеску здійснена повіреними своєчасно, а платіжні доручення містили всі необхідні реквізити в полі «Призначення платежу», ПАТ «Луганськгаз», вид внеску, посилання на договір доручення, відповідач неправомірно не врахував зазначену сплату єдиного внеску ТОВ «Луганськгаз Збут» за позивача.

З посиланням на норми Цивільного кодексу України позивач вважає правомірним укладання договору доручення № 48-09/2016 від 19.09.2016 з ТОВ «Луганськгаз Збут», оскільки, останній здійснював перерахування коштів ПАТ «Луганськгаз» та діяв виключно як повірений.

Крім того, зазначив, що Торгово-промисловою палатою України було розглянуто заяву ПАТ «Луганськгаз» та видано Сертифікат (висновок) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 02.10.2014 № 749, яким засвідчено настання обставин форс-мажору з 01.07.2015 для ПАТ «Луганськгаз» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів, які стосуються справляння та сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», протягом терміну дії цього Закону, сертифікат ТТП є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 812/145/18 позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправним та скасовано рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.11.2017 № про застосування до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» штрафних санкції у сумі 354247,93 грн та нарахування пені в сумі 51373,04 грн.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 6159,18 грн.

Не погодившись з таким рішенням, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку ПАТ «Луганськгаз» з питання своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, задекларованого у звітах за період вересень-грудень 2016 року, січень-травень 2017 року. Перевіркою встановлено несвоєчасна сплата єдиного внеску в період з 15.12.2016 по 25.07.2017 у розмірі 1771239,65 грн, нараховані платником за звітні періоди вересень-грудень 2016 року та січень травень 2017 року. За результатами перевірки складено Акт № 831/28-10-47-09/05451150 від 31.07.2017 та прийнято оскаржуване рішення № від 13.11.2017 про застосування штрафних санкцій у розмірі 354247,93 грн та нарахування пені у розмірі 56363,59 грн. Позивач відповідно до 1 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Згідно ч. 12 ст. 9 Закон № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Пунктом 4 частини 2 ст. 6 Закону № 2464-VI визначено обов`язок платника єдиного внеску подання звітності, своєчасного нарахування та сплати ЄСВ в повному обсязі. Відповідно до пункту 9 статті 25 вказаного Закону передача платником єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, окрім випадків, прямо передбачених Законом. Передача своїх обов`язків щодо сплати єдиного внеску за договором Доручення або філіями відповідно Статуту підприємства не передбачені законодавством. Зазначав, що сертифікат Торгово-промислової палати України, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору) для ПАТ «Луганськгаз» може бути підставою для звернення до контролюючого органу в порядку п. 100.2 ст. 100 Податкового кодексу України із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року було: замінено позивача у справі № 812/145/18 - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (далі позивач); замінено відповідача в адміністративній справі № 812/145/18 - Офіс великих платників податків ДФС на Офіс великих платників податків ДПС (далі - відповідач).

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (далі - АТ «Луганськгаз»), ідентифікаційний номер 05451150, є юридичною особою, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична адреса: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 87.

Сєвєродонецьке міжрайонне управління по експлуатації газового господарства (далі - Сєвєродонецьке МРУЕГГ АТ «Луганськгаз») є філією АТ «Луганськгаз».

У розумінні статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464) АТ «Луганськгаз» та Сєвєродонецьке МРУЕГГ АТ «Луганськгаз» є платниками єдиного внеску та на час розгляду справи АТ «Луганськгаз» перебуває на обліку в Офісі великих платників податків Державної податкової служби.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 позивач зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при примусовому виконанні наказу господарського суду Луганської області № 10/142 від 30.08.2011 у виконавчому провадженні № 33280183 постановами від 03.08.2016 та від 20.10.2016 накладено арешт на кошти боржника, що містяться на усіх відкритих рахунках, що належать боржнику ПАТ «Луганськгаз» (том 1 арк.справи 212 - 215).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15.12.2016 знято арешт з коштів, накладений за постановами державного виконавця 03.08.2016 та 20.10.2016 ВП № 33280183 (том 1 арк.справи 216-217).

У зв`язку з накладенням арешту на рахунки платника та неможливістю самостійно виконувати обов`язок щодо сплати податків та зборів, 19.09.2016 між ПАТ «Луганськгаз» (довіритель) та ТОВ «Луганськгаз Збут» (повірений) укладено договір доручення № Д-3, відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, повірений зобов`язується від імені, в інтересах та за рахунок довірителя виконувати грошові зобов`язання останнього. Деталізований зміст доручення щодо виконання повіреним грошових зобов`язань, порядок його виконання та інші вказівки зазначаються довірителем в дорученні на здійснення платежів (за формою, встановленою в додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору); п.1.2 виконані грошові зобов`язання, вчинені повіреним на виконання цього договору, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов`язки довірителя (том 1 арк.справи 42-46).

Відповідно до п.5.1 договору повірений зобов`язується виконувати доручення у строки, передбачені в дорученнях на здійснення платежів, п. 5.2 доручення вважаються виконаними з моменту підписання сторонами акту наданих послуг та затвердження звіту повіреного.

Згідно з довіреністю від 19.09.2016 № 103 та № 119 від 28.12.2016 ПАТ «Луганськгаз» як довіритель відповідно до договору доручення від 19.09.2016 № Д-3 уповноважує ТОВ «Луганськгаз Збут» як повіреного здійснювати в порядку та на умовах, визначених договором доручення, від імені, в інтересах та за рахунок довірителя наступні юридичні дії: сплачувати (перераховувати) від імені ПАТ «Луганськгаз» податки та збори відповідно до Податкового кодексу України, єдиний соціальний внесок, податок на доходи фізичних осіб тощо (том 1 арк.справи 47-48).

На виконання договору доручення від 19.09.2016 № Д-3 ТОВ «Луганськгаз Збут» сплачувався єдиний внесок за ПАТ «Луганськгаз» відповідно до платіжних доручень № 775 від 20.09.2016 на суму 74298,00 грн, № 776 від 20.09.2016 на суму 6412,86 грн, № 777 від 20.09.2016 на суму 4414,13 грн, № 778 від 20.09.2016 на суму 20,03 грн, № 797 від 20.09.2016 на суму 98240,00 грн, № 802 від 20.09.2016 на суму 3900,00 грн, № 807 від 20.09.2016 на суму 4900,00 грн, № 1156 від 10.10.2016 на суму 66390,00 грн, № 1157 від 10.10.2016 на суму 2020,05 грн, № 1158 від 10.10.2016 на суму 1423,65 грн, № 1159 від 10.10.2016 на суму 16,02 грн, № 1170 від 10.10.2016 на суму 2230,00 грн, № 1199 від 11.10.2016 на суму 1355,00 грн, № 1204 від 11.10.2016 на суму 300,00 грн, № 1272 від 13.10.2016 на суму 2860,00 грн, № 1552 від 31.10.2016 на суму 716,00 грн, № 1662 від 09.11.2016 на суму 3860,00 грн, № 1667 від 09.11.2016 на суму 1200,00 грн, № 1893 від 15.11.2016 на суму 181333,20 грн, № 1894 від 15.11.2016 на суму 4378,42 грн, № 1895 від 15.11.2016 на суму 1656,82 грн, № 1896 від 15.11.2016 на суму 226,61 грн, № 1916 від 16.11.2016 на суму 1830,00 грн, № 1921 від 16.11.2016 на суму 640,00 грн, № 2130 від 25.11.2016 на суму 7586,45 грн, № 2245 від 01.12.2016 на суму 1100,00 грн, № 2286 від 05.12.2016 на суму 100,00 грн, № 2352 від 08.12.2016 на суму 38810,00 грн, № 2357 від 08.12.2016 на суму 9229,00 грн (том 1 арк.справи 50-78).

У вказаних платіжних дорученнях зазначено призначення платежу «*;101;05451150; ЄСВ; ПАТ «Луганськгаз», договір доручення № д-3 від 19.09.2016, без ПДВ».

Всього за період з 20 вересня 2016 року по 08 грудня 2016 року ТОВ «Луганськгаз Збут» в рахунок сплати єдиного соціального внеску ПАТ «Луганськгаз» сплатило грошові кошти у сумі 521446,24 грн.

Крім того, з січня по травень 2017 року оплата єдиного соціального внеску за ПАТ «Луганськгаз» здійснювалась його філією - Сєвєродонецьким міжрайонним управлінням по експлуатації газового господарства.

Так, Сєвєродонецьким МРУЕГГ ПАТ «Луганськгаз» сплачено єдиний соціальний внесок платіжними дорученнями з призначенням платежу: «*;101;05451150; ЄСВ; ПАТ «Луганськгаз» на загальну суму 1025072,76 грн (том 1 арк.справи 79-104)

Відповідно до п. 3.2 Положення про Сєвєродонецьке МРУЕГГ ПАТ «Луганськгаз» (том 1 арк.справи 12-16) майно філії складають основні та обігові засоби та інші цінності, закріплені за нею Товариством, вартість яких відображається в балансі Філії та балансі Товариства, і якими Філія користується у відповідності до мети та завдань своєї діяльності.

Обігові засоби є поняття м бухгалтерського обліку за яким до обігових засобів також відносяться грошові кошти на рахунках у банках і у касі.

Оскільки обігові засоби Філії, у тому числі і кошти на рахунках у банку, є також і власністю ПАТ «Луганськгаз», то сплата коштів Сєвєродонецьким МРУЕГГ ПАТ «Луганськгаз» як сплата єдиного соціального внеску замість ПАТ «Луганськгаз» фактично є виконанням позивачем обов`язку, передбачено ст. 6 Закону № 2464 щодо своєчасної сплати ЄСВ не суперечить чинному законодавству.

Листами від 08.11.2016 № 01-02-59/1953 та від 22.11.2016 № 01-02-59/2112 ПАТ «Луганськгаз» повідомило податковий орган про те, що перерахування у вересні-листопаді 2016 році єдиного соціального внеску по заробітній платі працівників здійснено ТОВ «Луганськгаз Збут» по договору доручення № Д-3 від 19.09.2016 із зазначенням реквізитів платіжних доручень та просило зарахувати зазначену оплату в рахунок сплати ЄСВ по ПАТ «Луганськгаз». Додатками до цих листів були копії платіжних доручень та договір доручення від 19.09.2016 № Д-3 (том 1 арк.справи 105-106).

Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС проведено камеральну перевірку ПАТ «Луганськгаз» з питання своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, задекларованого у звітах за період вересень-грудень 2016 року, січень-травень 2017 року, про що складено акт перевірки № 831/28-10-47-09/05451150 від 31.07.2017, у висновках якого зазначено, що перевіркою встановлена несвоєчасна сплата сум єдиного внеску в період з 15.12.2016 по 25.07.2017 у розмірі 1771239,65 грн, нарахованого платником за звітні періоди вересень грудень 2016 року, січень травень 2017 року (том 1 арк.справи 17-19).

ПАТ «Луганськгаз» 10.08.2017 подано до Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС заперечення на акт перевірки № 831/28-10-47-09/05451150 від 31.07.2017 (том 1 арк.справи 20-22), які листом відповідача № 44584/10/28-10-47-09 від 22.08.2017 з посиланням на ч. 9 ст. 25 Закону № 2464 про заборону передачі платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам, відхилені (том 1 арк.справи 23-25).

Відповідачем 23.08.2017 прийнято рішення № про застосування до ПАТ «Луганськгаз» штрафних санкцій у розмірі 354247,93 грн за період з 15.12.2016 по 25.07.2017 та нарахування пені у розмірі 56363,59 грн (том 1 арк.справи 26-28).

Вказане рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України (том 1 арк.справи 29-31).

Рішенням ДФС України № 23094/6/99-99-11-02-02-25 від 13.10.2017 за результатами розгляду скарги ПАТ «Луганськгаз» рішення Офісу великих платників податків ДФС № від 23.08.2017 скасовано з формальних підстав через не вірне зазначення початкового періоду застосування штрафної санкції та пені та зобов`язано Офіс великих платників податків ДФС винести та направити нове рішення, відповідно до вимог чинного законодавства (том 1 арк.справи 32-33).

Офісом великих платників податків ДФС 13.11.2017 прийнято рішення № про застосування до ПАТ «Луганськгаз» штрафних санкцій у розмірі 354247,93 грн за період з 21.10.2016 по 25.07.2017 та нарахування пені у розмірі 56363,59 грн (том 1 арк.справи 34-36).

На вказане рішення позивачем 23.11.2017 подано скаргу до Державної фіскальної служби України (том 1 арк.справи 37-38), яка рішенням ДФС України № 31629/6/99-99-11-02-02-25 від 27.12.2017 залишена без розгляду з посиланням на те, що вона є фактично повторною та вже вирішена раніше по суті (том 1 арк.справи 41).

Дослідженням витягу з інтегрованої картки платника єдиного внеску ПАТ «Луганськгаз» за 2016 рік та перше півріччя 2017 року встановлено, що кожного 20 числа місяця податковим органом відображено збільшення зобов`язань ПАТ «Луганськгаз» з єдиного внеску з посиланням на відповідні самостійно подані розрахунки позивача. При цьому до 20.10.2016 у картці відображається переплата ПАТ «Луганськгаз» по зобов`язанням зі сплати єдиного внеску, а 20.10.2016 відображено наявну у ПАТ «Луганськгаз» недоїмку у сумі 136926,85 грн, яка щомісяця починає збільшуватись (том 2 арк.справи 6-26).

Вирішуючи питання правомірності оскаржуваного рішення від 13.11.2017 № колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Статтею 6 Закону № 2464-VI встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Згідно з ч. 8, ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Статтею 25 Закону № 2464-VI передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до частини 7 статті 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

За приписами ч. 10 ст. 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Частиною 12 ст. 9 Закону № 2464-VI встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Згідно частини 9 ст. 25 Закону № 2464-VI передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством. Покладення обов`язку зі сплати єдиного внеску на третю особу на підставі договору чинним законодавством не визначено як такий випадок.

Як зазначалось раніше у період з 20.09.2016 по 08.12.2016 сплату єдиного внеску за ПАТ «Луганськгаз» здійснювало ТОВ «Луганськгаз Збут» зі свого банківського рахунку із зазначенням коду платника 40268230, який відповідає ідентифікаційному коду ТОВ «Луганськгаз Збут», однак, у призначенні платежу вказано ідентифікаційний код ПАТ «Луганськгаз», а також зазначено, що сплачено за ПАТ «Луганськгаз» та зазначено період, за який відбувається сплата ЄСВ (том 1 арк.справи 50-78).

При цьому, ТОВ «Луганськгаз Збут» вищевказаними платіжними дорученнями сплачено кошти на рахунок СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС, призначений для зарахування єдиного внеску, у той час як ТОВ «Луганськгаз Збут» перебуває на обліку як платник податків у ДПІ у м. Сєвєродонецьку (том 2 арк.справи 44-46).

Отже, кошти сплачені ТОВ «Луганськгаз Збут» в рахунок сплати єдиного внеску ПАТ «Луганськгаз», відповідач не міг відобразити в інтегрованій картці платника ЄСВ ТОВ «Луганськгаз Збут», доказів того, що відповідач повідомив ТОВ «Луганськгаз Збут» про помилковість сплати коштів на рахунок СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС та у подальшому повернув ТОВ «Луганськгаз Збут» відповідачем також не надано.

Отже, кошти, сплачені ТОВ «Луганськгаз Збут» у загальній сумі 521446,24 грн своєчасно надійшли до бюджету та до тепер залишаються на відповідному бюджетному рахунку податкового органу.

Сєвєродонецьке МРУЕГГ ПАТ «Луганськгаз» перебуває на обліку як платник ЄСВ в ДПІ у м. Сєвєродонецьку, а кошти в рахунок сплати ЄСВ за ПАТ «Луганськгаз» перераховувало на рахунок СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС.

Згідно додатку № 1 до акту перевірки № 831/28-10-47-09/05451150 від 31.07.2017 «Реєстр фактів несвоєчасної сплати ПАТ «Луганськгаз» єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» грошові кошти, перераховані Сєвєродонецьким МРУЕГГ ПАТ «Луганськгаз» у період з 04.01.2017 по 31.05.2017 у загальній сумі 1025072,76 грн зараховані податковим органом на погашення заборгованості ПАТ «Луганськгаз» зі сплати ЄСВ в день проведення платіжних доручень установою банку (том 1 арк.справи 18-19).

Отже, спірним є неврахування відповідачем сплати єдиного внеску за ПАТ «Луганськгаз» його повіреним - ТОВ «Луганськгаз Збут» у період з 20.09.2016 по 08.12.2016, що спричинило виникнення у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Колегія суддів зазначає, що Закон № 2464, який є спеціальним, покладає на позивача, як платника єдиного соціального внеску, безумовний, пріоритетний (частина дванадцята статті 9) обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів (частина п`ята статті 9) з його банківського рахунку (частина сьома статті 9).

Водночас колегією суддів встановлено, що через накладення арешту на розрахункові рахунки ПАТ «Луганськгаз» позивач не мав можливості своєчасно виконувати зазначений обов`язок у спосіб, визначений Законом № 2464, тобто шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок органу доходів і зборів.

Колегія суддів враховує, що спірні правовідносини, які стосуються збору (справляння) єдиного соціального внеску, за своєю суттю є публічно-правовими. При цьому Законом № 2464 не врегульовано випадки наявності обставини, що виключають (унеможливлюють) виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску.

Тобто у спеціальному законі, виключно яким визначається порядок сплати єдиного внеску (частина друга статті 2), наявні прогалини щодо порядку виконання встановленого Законом № 2464 обов`язку платника єдиного внеску щодо його сплати в умовах, зокрема, неможливості застосування регламентованого цим Законом способу виконання відповідного обов`язку.

Наявність таких прогалин обумовлює безпосереднє застосування регламентованих цим Законом принципів: обов`язковості сплати та захисту прав і законних інтересів застрахований осіб (стаття 3), а також положень інших нормативно-правових актів в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 1).

Відповідно до частин першої, третьої статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237). Представництво виникає на підставі зокрема договору (частина третя статті 237).

Частиною першою статті 1000 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Відповідно до статті 1003 Цивільного кодексу України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Так, позивачем надано копії доручень на здійснення платежів за договором від 19.09.2016 № Д-3, за якими ПАТ «Луганськгаз» доручало ТОВ «Луганськгаз Збут» здійснити перерахування єдиного внеску із чітким зазначенням призначення таких платежів та звітів повіреного про виконання отриманих доручень (том 1 арк.справи 146-167).

Колегія суддів враховує, що укладаючи з ТОВ «Луганськгаз Збут» договір доручення № Д-3 від 19.09.2016 ПАТ «Луганськгаз» мало на меті виконання покладеного на нього безумовного та пріоритетного (частина дванадцята статті 9) обов`язку зі сплати єдиного соціального внеску, а тому здійснювало пошук шляхів виконання цього обов`язку з тим, щоб забезпечити відповідний страховий стаж своїх працівників.

Крім того, колегією суддів встановлено, що до арешту рахунків ПАТ «Луганськгаз» між позивачем та ТОВ «Луганськгаз Збут» було укладено договір № ФД-05-2016-5 поворотної фінансової допомоги від 16.05.2016, за яким позивачем надано ТОВ «Луганськгаз Збут» фінансову допомогу у сумі 24000000,00 грн (том 1 арк.справи 168-177).

Отже, ТОВ «Луганськ Збут», перераховуючи єдиний внесок, користувалось коштами саме ПАТ «Луганськгаз» та діяло як повірений від імені позивача, а не як самостійний платник; обов`язок останнього зі сплати такого внеску йому не передавався, а отже при здійсненні вищевказаних платежів вимоги ч. 9 ст. 25 Закону № 2464 взагалі порушені не були в частині передачі свого обов`язку зі сплати єдиного внеску ТОВ «Луганськгаз Збут».

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 січня 2019 року у справі № 812/59/16, у якій суд зазначив, що у випадку наявності прогалин у спеціальному нормативно-правовому акті Законі № 2464 щодо порядку (способу) виконання обов`язку платника по сплаті єдиного соціального внеску, за умов об`єктивної неможливості скористатися передбаченим Законом способом виконання такого обов`язку, правомірними є дії платника єдиного внеску, спрямовані на забезпечення виконання цього обов`язку у будь-який інший спосіб, що не суперечить чинному законодавству.

Колегією суддів не було встановлено фактів того, що внаслідок обраного Товариством способу реалізації обов`язку по сплаті єдиного соціального внеску допущено порушення закону.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Верховною Радою України 02.09.2014 прийнято Закон № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669), що набув чинності 15.10.2014, який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону № 1669 передбачено, що Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р від 30.10.2014, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

У подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Тобто, зазначене розпорядження Кабінету Міністрів України було чинним та не скасовувалось, дія якого лише була зупинена на відповідний час. Кабінетом Міністрів України 02.12.2015 прийнято розпорядження №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Зазначене розпорядження опубліковано 08.12.2015 на єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України «Урядовий портал».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053».

Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р та № 1053-р від 30.10.2014, до зазначених населених пунктів належить місто Луганськ та місто Сєвєродонецьк Луганської області, у якому здійснює свою діяльність ПАТ «Луганськгаз».

Відповідно до ст. 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, підставою для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, зокрема, несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на прибуток, законодавчо визначено сертифікат Торгово-промислової палати України.

Торгово-промисловою палатою України видано ПАТ «Луганськгаз» сертифікат (висновок) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 02.10.2014 № 749, яким засвідчено настання для ПАТ «Луганськгаз» форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 01.07.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів. Також Торгово-промисловою палатою України вказано, що на момент видачі сертифікату форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) тривають, дату закінчення терміну встановити неможливо (том 1 арк.справи 112).

Отже, за наявності вищевказаного сертифікату Торгово-промислової палати України позивач звільнявся від відповідальності за несвоєчасність сплати єдиного внеску також і в силу ст. 10 Закону № 1669.

Згідно пояснень представника позивача у судовому засіданні сертифікат (висновок) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 02.10.2014 № 749 надавався ПАТ «Луганськгаз» до СДПІ у м. Луганську у 2014 році, оскільки на той час позивач перебував на обліку у вказаному податковому органі.

Крім того, зі скарги позивача від 06.09.2017 на рішення Офісу ВПП ДФС від 23.08.2017 № , поданої до Державної фіскальної служби України (том 1 арк.справи 29-31), вбачається, що ПАТ «Луганськгаз» надано до податкового органу копію сертифікату (висновок) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 02.10.2014 № 749, а сама скарга містить посилання позивача на положення ст. 10 Закону № 1669.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 812/145/18 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 812/145/18 залишити без змін.

Повне судове рішення складено 11 березня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв