Справа № 300/17/20
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2020 р. справа № 300/17/20

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 31.10.2019, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 31.10.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Позов мотивовано тим, що відповідачем до позивача незаконно застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в загальній сумі 7 617,92 грн., в том числі штраф у розмірі 7 389,05 грн. за період з 21.08.2018 по 26.02.2019 та нарахована пеня у розмірі 228,87 грн., оскільки позивач є добросовісним платником податків і зборів, та, як наслідок, сплата єдиного внеску відбувалась своєчасно та в розмірах, які визначені законодавством. Також позивач у позові вказує на те, що до оскарженого рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області додано розрахунки штрафної санкції та пені, які місять суттєві недоліки і неточності.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який було подано 28.01.2020 із відповідними письмовими доказами (а.с. 92-136). У відзиві представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечив та в обґрунтування своїх заперечень відмічає, що відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, а за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. Звертає увагу суду, що відомості, які містяться в інтегрованій карті платника податків свідчать про наявність недоїмки станом на початок 2018 року в розмірі 3 039,89 грн. Так, погашення самостійно нарахованих сум ЄВ (які відображені у рядках 101 наданих витягів з інтегрованої карти платника) відбувалось не в повному обсязі за наслідком погашення недоїмки попереднього періоду. Таким чином, у наступному місяці після нарахування та сплати єдиного внеску залишалась непогашена недоїмка, що й стало причиною застосування штрафних санкцій та нарахування пені. При цьому, ГУ ДПС в Івано-Франківській області не заперечує сплату платником сум ЄВ та водночас вказує, що в контролюючого органу були наявні підстави для винесення спірного рішення, оскільки у позивача присутня недоїмка з єдиного внеску. За таких обставин, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Від позивача на адресу суду 06.02.2020 надійшла відповідь на відзив, в якій ФОП ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що заперечення відповідача у відзиві не лише не спростовують доводів позивача, викладених у позовній заяві, але й в окремих моментах підтверджують їх (а.с. 138-141).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в контролюючому органі як платник податку.

Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на винесено рішення № від 31.10.2019, згідно якого до позивача застосовано штраф у розмірі 7 389,05 грн. за період з 21.08.2018 по 26.02.2019 та нарахована пеня у розмірі 228,87 грн. (а.с. 7).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачем подано до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області скаргу від 16.11.2019, згідно якої просив скасувати оскаржене рішення № від 31.10.2019 (а.с.19-20).

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області рішенням про результати розгляду скарги від 20.12.2019 за №13999/6/99-00-08-06-01 скаргу позивача залишило без задоволення, а рішення № від 31.10.2019 - без змін (а.с. 12-13).

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся із даним позовом для захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 за №2464-VI(далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно абзацу 3 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до пунктів1-2 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно приписів частин 2, 3 статті 9 Закону №2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках,передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Положеннями частини 8 статті 9Закону №2464-VI встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Нормами частини 2 статті 25 Закону України №2464-VІ передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 10, частини 11 статті 25 Закону України №2464-VІ, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, в тому числі: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок сплати платником податків єдиного внеску у встановлені законом строки, а також передбачена відповідальність за порушення таких строків сплати.

Крім того, з аналізу вищезазначених норм випливає, що для визначення правильності нарахування штрафу та пені, обов`язково слід встановити факт невиконання платником єдиного внеску обов`язку по сплаті сум внеску, а також розмір недоїмки, на який нараховано штраф та пеню.

Заперечуючи проти позову відповідач наголошував, що позивачем не було забезпечено своєчасної сплати сум єдиного внеску відповідно до норм чинного законодавства, оскільки була наявна недоїмка станом на початок 2018 року в розмірі 3 039,89 грн.

Суд не погоджується з вказаними доводами відповідача з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що позивачем перераховано суму єдиного соціального внеску за період з 2014 року по 2018 рік в розмірі 160 360,77 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку та платіжними дорученнями. Дана обставина підтверджується рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2018, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 (а.с. 146-151).

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Окрім того, платіжними дорученнями, наявними у матеріалах справи підтверджується сплата позивачем єдиного соціального внеску за 2018-2019 роки (а.с. 20-82).

Також у матеріалах справи міститься платіжне доручення №37 від 08.07.2015 на суму 3 039,95 грн. (а.с. 144).

Таким чином, доводи відповідача про наявність недоїмки на початок 2018 року у сумі 3 039,89 грн. є необгрунтовані та не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено та підтверджено сплату позивачем єдиного соціального внеску за 2014-2018 роки. Вказане зумовлює неможливість наявності у позивача вказаної недоїмки на початок 2018 року у сумі 3 039,89 грн.

Суд погоджується із позивачем, що вказана обставина з «недоїмкою» є наслідком неналежного обліковування сплачених позивачем сум єдиного соціального внеску.

Також суд погоджується із позивачем, що розрахунок штрафної санкції (зв. ст. а.с. 7 - а.с. 8) до оскарженого рішення № від 31.10.2019 складений із певними недоліками.

Так, вданому розрахунку в графі «відсоток пені» вказано 10%, в той час як відповідно до положень статті 25 Закону України №2464-VІ та пункту 5 Розділу VII Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу

Окрім цього, в даному розрахунку в графі «кількість днів» при розрахунку пені не зазначено такої кількості днів, при цьому, при розрахунку самого штрафу вказано кількість днів, тоді як штраф розрахується фіксовано - 20% від суми «несвоєчасно» сплаченого єдиного внеску.

Також ні в оскарженому рішенні, ні в розрахунку до нього відповідачем не вказано суму недоїмки - «несвоєчасно» сплаченого єдиного внеску.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач виніс оскаржене рішення 31.10.2019, однак згідно інтегрованої картки платника податків, яку надано Головним управління ДПС в Івано-Франківській області, у період з 31.10.2019 до 17.12.2019 відсутні відомості про оскаржене рішення № від 31.10.2019. При цьому, відомості про застосування штрафних санкцій у вигляді штрафу і пені згідно даного рішення № від 31.10.2019 внесені аж 18.12.2019 (а.с. 128).

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що податковим органом при прийнятті оскарженого рішення не було встановлено правильність та своєчасність сплати позивачем єдиного внеску, що призвело до безпідставного застосування штрафних санкцій та нарахування пені,та, як наслідок, відповідачем помилково нараховані штраф і пеню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцієюта законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірності оскарженого рішення, тобто воно винесене без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, при цьому, судом на підставі належних та допустимих доказів встановлена його протиправність, а тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №712 від 03.01.2020 (а.с. 6).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 31.10.2019 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення № від 31.10.2019про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.