Справа № 420/5063/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5063/19

Категорія: 108020000

Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДТРЕСТ - ВВ" до Одеської митниці ДФС, за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2019 року ТОВ "БУДТРЕСТ - ВВ" звернулося до суду з позовом до Одеської митниці ДФС, у якому з урахуванням уточнень просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів за № UA500060/2019/000118/2, № UA500060/2019/000117/2, № UA500060/2019/000115/2, №/2019/000116/2 від 14.08.2019 року та за № UA500060/2019/000444/2, №/2019/000440/2 від 09.08.2019 року;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2019/00524, № UA500060/2019/00522, № UA500060/2019/00525 №/2019/005266 від 14.08.2019 року та за № UA500060/2019/00511, №/2019/00015 від 07.08.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що з метою митного оформлення ввезеного товару позивач подав до митного органу електронні митні декларації, в яких визначено та заявлено декларантом митну вартість товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. До декларацій додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару згідно переліку, визначеного МК України. Проте, митницею було невизнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного методу з підстав наявність у наданих документах розбіжностей.

Наполягаючи, що митницею не наведено обґрунтування наявності невідповідності між ціною визначеною в інвойсах, або взагалі наявності підстав вважати що надані документи містять розбіжності, або наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення, товариство звернулося до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням Одеська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, митниця, спираючись, зокрема, на доводи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, наполягає на тому, що судом першої інстанції не було враховано, що під час митного контролю товарів за митними деклараціями подані позивачем програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МК України прийняття рішення про коригування митної вартості. Отже судом не застосовані положення частин першої, четвертої статті 337 МК України, стандартні правила 6.3, 6.4 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (дата підписання: 18.05.1973, дата приєднання України: 15.02.2011, дата набрання чинності для України: 15.09.2011); розділу VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 за № 1021/27466); пунктів 1, 2.2, 2.5, 2.12, 8 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначений митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, як; затверджені наказом ДФС України від 11.09.2015 № 689. Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за і товари. Проте суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та ухвалив рішення про задоволення позовних вимог.

Також, апелянт не погоджується з висновками суду про стягнення з митниці на користь позивача судових витрат на правову допомогу через невідповідність розміру гонорару обсягу робіт, які фактично виконано адвокатом та відсутністю доказів ведення адвокатом Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року №481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та порядку її ведення", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №1686/24218 від 01 жовтня 2013 року.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи документами, що 22 квітня 2017 року між ТОВ "БУДТРЕСТ-ВВ" (покупець) та HENGSHUI LINHAI FIBERGLASS CO., LTD (China) (продавець) було укладено контракт купівлі-продажу №HLF/BB-220417, за умовами якого продавець продає, а покупець купує товари народного споживання, іменовані надалі "Товари народного споживання", у відповідності з документами відвантаження, узгодженими та підписаними сторонами, на кожну поставку окремо і на умовах, зазначених у даному контракті та інвойсах і доповненнях до нього (п.1.1). Сума контракту становить 1 000 000 доларів США (п.2.1). Термін дії контракту - один рік з моменту його підписання до 22 квітня 2018 року (п.2.2). Ціни за даним контрактом є предметом усної чи письмової домовленості між сторонами та вказуються в інвойсах (п.3.1). Умови поставок за цим контрактом визначаються і вказуються окремо у кожному наступному інвойсі. Поставки повинні здійснюватись у повній відповідності із замовленням покупця, в яких вказаний необхідний асортимент, термін і умови поставки (у відповідності з "Інкотермс" - в діючій редакції) (п.4.1). Вартість палет, тари та упаковки включена у вартість товару (п.6.3).

Також ТОВ "БУДТРЕСТ-ВВ" та HENGSHUI LINHAI FIBERGLASS CO., LTD (China) було підписано додаткові угоди до контракту №HLF/BB-220417 від 22.04.2017 року: №0418 від 20.04.2018 року, №2006 від 20.06.2018 року, №8 від 20.09.2018 року, №161018 від 16.10.2018 року, №220719 від 22.07.2019 року.

З метою митного оформлення товару ТОВ "БУДТРЕСТ-ВВ" для підтвердження його митної вартості до Одеської митниці ДФС були подані електронні митні декларації: №/2019/025020 від 14.08.2019 року, № UA500060/2019/025017 від 14.08.2019 року, № UA500060/2019/025022 від 14.08.2019 року, № UA500060/2019/025024 від 14.08.2019 року, № UA500060/2019/007440 від 07.08.2019 року, № UA500060/2019/024335 від 07.08.2018 року.

У вказаних митних деклараціях було визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом - за ціною зовнішньоекономічного контракту №HLF/BB-220417 від 22.04.2017 року.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією №/2019/025020 від 14.08.2019 року декларант надав: пакувальний лист (Packing list) №HLF/BB-7602 від 29.06.2019 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №HLF/BB-7602 від 29.06.2019 року; домашній коносамент (House bill of lading) №4359-0177-906.024 від 29.06.2019 року; автотранспортну накладну (Road consignment note) №275/1 від 13.08.2019 року; декларацію про походження товару (Declaration of origin) №HLF/BB-7602 від 29.06.2019 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 15.06.2019 року; цінову довідку №12-08/19 від 12.08.2019 року; зовнішньоекономічний контракт №HLF/BB-220417 від 22.04.2017 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №0418 від 20.04.2018 року, №161018 від 16.10.2018 року, №2006 від 20.06.2018 року, №220719 від 22.07.2018 року та №8 від 20.09.2018 року; митну декларацію МД № UA100110/2018/334445 від 12.11.2018 року; митну декларацію МД № UA100110/2018/334450 від 12.11.2018 року; постанову суду б/н від 25.09.2018 року.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією №UA500060/2019/025017 від 14.08.2019 року декларант надав: пакувальний лист (Packing list) №HLF/BB-0320 від 29.06.2019 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №HLF/BB-0320 від 29.06.2019 року; домашній коносамент (House bill of lading) №4359-0177-906.032 від 29.06.2019 року; автотранспортну накладну (Road consignment note) №274/1 від 13.08.2019 року; декларацію про походження товару (Declaration of origin) №HLF/BB-0320 від 29.06.2019 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 15.06.2019 року; цінову довідку №12-08-3/19 від 12.08.2019 року; зовнішньоекономічний контракт №HLF/BB-220417 від 22.04.2017 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №0418 від 20.04.2018 року, №161018 від 16.10.2018 року, №2006 від 20.06.2018 року, №220719 від 22.07.2018 року та №8 від 20.09.2018 року; митну декларацію МД № UA100110/2018/334445 від 12.11.2018 року; митну декларацію МД № UA100110/2018/334450 від 12.11.2018 року; постанову суду б/н від 25.09.2018 року.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією №UA500060/2019/025022 від 14.08.2019 року декларант надав: пакувальний лист (Packing list) №HLF/BB-7603 від 29.06.2019 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №HLF/BB-7603 від 29.06.2019 року; домашній коносамент (House bill of lading) №4359-0177-906.026 від 29.06.2019 року; автотранспортну накладну (Road consignment note) №273/1 від 13.08.2019 року; декларацію про походження товару (Declaration of origin) №HLF/BB-7603 від 29.06.2019 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 15.06.2019 року; цінову довідку №12-08-2/19 від 12.08.2019 року; зовнішньоекономічний контракт №HLF/BB-220417 від 22.04.2017 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №0418 від 20.04.2018 року, №161018 від 16.10.2018 року, №2006 від 20.06.2018 року, №220719 від 22.07.2018 року та №8 від 20.09.2018 року; митну декларацію МД № UA100110/2018/334445 від 12.11.2018 року; митну декларацію МД № UA100110/2018/334450 від 12.11.2018 року; постанову суду б/н від 25.09.2018 року.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією №UA500060/2019/025024 від 14.08.2019 року декларант надав: пакувальний лист (Packing list) №HLF/BB-0426 від 29.06.2019 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №HLF/BB-0426 від 29.06.2019 року; домашній коносамент (House bill of lading) №4359-0177-906.036 від 29.06.2019 року; автотранспортну накладну (Road consignment note) №276/1 від 13.08.2019 року; декларацію про походження товару (Declaration of origin) №HLF/BB-0426 від 29.06.2019 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 15.06.2019 року; цінову довідку №12-08-4/19 від 12.08.2019 року; зовнішньоекономічний контракт №HLF/BB-220417 від 22.04.2017 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №0418 від 20.04.2018 року, №161018 від 16.10.2018 року, №2006 від 20.06.2018 року, №220719 від 22.07.2018 року та №8 від 20.09.2018 року; митну декларацію МД № UA100110/2018/334445 від 12.11.2018 року; митну декларацію МД № UA100110/2018/334450 від 12.11.2018 року; постанову суду б/н від 25.09.2018 року.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією №UA500060/2019/007440 від 07.08.2019 року декларант надав: пакувальний лист (Packing list) №HLF/BB-9011 від 19.06.2019 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №HLF/BB-9011 від 19.06.2019 року; домашній коносамент (House bill of lading) №4359-0177-906.052 від 19.06.2019 року; навантажувальний документ (Bordereau) - наряд №NOR0272 від 06.08.2019 року; декларацію про походження товару (Declaration of origin) №HLF/BB-9011 від 19.06.2019 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 05.06.2019 року; цінову довідку №07-08/19 від 07.08.2019 року; зовнішньоекономічний контракт №HLF/BB-220417 від 22.04.2017 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №0418 від 20.04.2018 року, №161018 від 16.10.2018 року, №2006 від 20.06.2018 року, №220719 від 22.07.2018 року та №8 від 20.09.2018 року; акт про зважування №86109 від 07.08.2019 року; митну декларацію МД № UA100110/2018/334445 від 12.11.2018 року; митну декларацію МД № UA100110/2018/334450 від 12.11.2018 року; постанову суду б/н від 25.09.2018 року.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією №UA500060/2019/024335 від 07.08.2018 року декларант надав: пакувальний лист (Packing list) №HLF/BB-0142 від 19.06.2019 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №HLF/BB-0142 від 19.06.2019 року; домашній коносамент (House bill of lading) №SZZY19050142 від 19.06.2019 року; автотранспортну накладну (Road consignment note) №268/1 від 07.08.2019 року; декларацію про походження товару (Declaration of origin) №HLF/BB-0142 від 19.06.2019 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 05.06.2019 року; цінову довідку №07-08-3/19 від 07.08.2019 року; зовнішньоекономічний контракт №HLF/BB-220417 від 22.04.2017 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №0418 від 20.04.2018 року, №161018 від 16.10.2018 року, №2006 від 20.06.2018 року, №220719 від 22.07.2018 року та №8 від 20.09.2018 року; митну декларацію МД № UA100110/2018/334445 від 12.11.2018 року; митну декларацію МД № UA100110/2018/334450 від 12.11.2018 року; постанову суду б/н від 25.09.2018 року.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з вищевказаними митними деклараціями митницею було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності. Декларанта було повідомлено про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження митної вартості. ТОВ "БУДТРЕСТ-ВВ" надіслало до митниці листи, в яких повідомило про неможливість подання витребуваних додаткових документів.

Зазначені обставини стали підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформлені товарів за заявленою митною вартістю.

З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та Одеською митницею ДФС була проведені консультації шляхом обміну електронними повідомленнями, за результатом яких було обрано метод визначення митної вартості - резервний, про що зазначено у рішеннях про коригування митної вартості товарів № UA500000/2019/000440/2 від 09.08.2019, №/2019/000444/2 від 09.08.2019, № UA500060/2019/000115/2 від 14.08.2019, №/2019/000116/2 від 14.08.2019, № UA500060/2019/000117/2 від 14.08.2019, № UA500060/2019/000118/2 від 14.08.2019.

Так, у рішеннях про коригування митної вартості товарів від 14.08.2019 року № UA500060/2019/000116/2, № UA500060/2019/000115/2, № UA500060/2019/000117/2 та № /2019/000118/2 зазначено, що враховуючи спрацювання профілю ризику автоматизованої системи аналізу та у зв`язку з тим, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) відповідно до пп.в) п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. В наданих до митного оформлення документах відсутня інформація про вартість упаковки, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) в наданому до митного оформлення прайсі вартість товару відмінна від заявленої митної вартості у митній декларації; 3) пунктом 3 контракту від 22.04.2019 № НLF/ВВ-220417 передбачено відстрочку платежу, але у наданому до митного оформлення інвойсі відсутні умови оплати за товар; 4) в наданому до митного оформлення висновку про якісні та вартісні характеристики товарів відсутнє посилання на торгівельну марку товару. Враховуючи вищезазначене, відповідно до п.3 ст.53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості декларант або уповноважена ним особа зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення. Також, у відповідності до статті 254 МК України, прошу надати переклад копії митної декларації країни відправлення на українську мову. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим - 3,13 США/кг. нетто, (митна декларація №UА110030/2019/006824 від 07.06.2019, №UА500040/2019/008054 від 07.08.2019), ніж заявлено декларантом - 1,35 дол. США/кг. нетто.

У рішеннях про коригування митної вартості товарів від 09.08.2019 року №UA500060/2019/000440/2 та №UA500060/2019/000444/2 зазначено, що у зв`язку з тим, що подані, у тому числі додатково, документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) відповідно до ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або полягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах СРТ Одеса, тобто вартість страхування не включена у вартість товару. Пунктом 8 контракту визначено, що додаткове страхування може проводитися за домовленістю сторін. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів; 2) у наданому до митного оформлення прайс-листі зазначена вартість товару відрізняється від вартості товару згідно інвойсу; 3) поданий інвойс складений контрагентами з Китаю російською мовою, що може свідчити про наявні ознаки підробки; 4) поданий прайс-лист складений китайським виробником товарів для українських та європейських компаній російською мовою, що може свідчити про наявні ознаки підробки; 5) заявлені до митного оформлення товари не містять даних щодо артикулів/моделей, що унеможливлює їх ідентифікацію та перевірку правильності визначення митної вартості. Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МК України зобов`язуємо протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) копію митної декларації країни відправлення; 6) згідно п.8 ч.2 ст.53 МК України - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. За результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор-2006" та ЄAIC Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час є вищим: товар 1-3,13 доларів США/кг (МД від 07.08.19 №UA500040/2019/008054). Враховуючи вищезазначене, митну вартість товарів скориговано до рівня: товар 1 -3,13 доларів США/кг.

Крім того, Одеською митницею ДФС було видано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA500060/2019/00524 від 14.08.2019 року, №/2019/00522 від 14.08.2019 року, № UA500060/2019/00525 від 14.08.2019 року, №/2019/00526 від 14.08.2019 року, № UA500060/2019/00511 від 07.08.2019 року та № UA500060/2019/00015 від 07.08.2019 року.

Не погоджуючись з рішеннями митниці, ТОВ "БУДТРЕСТ-ВВ" звернулось до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що декларантом був наданий достатній вичерпний перелік документів, який підтверджував заявлену митну вартість товарів, тоді як митницею не було доведено, що подані документи для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Надаючи правову оцінку законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 23, 24 частини першої статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів МК України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до статті 49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поняття митної вартості є базовою категорією у системі митного законодавства з питань державної митної справи, оскільки саме на основі митної вартості здійснюється розрахунок митних платежів.

Вказане узгоджується з положеннями статті 50 МК України, якою передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

За змістом частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першої та другої статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Тобто, заявлення митної вартості товарів здійснюється виключно декларантом без жодного втручання митних органів, за винятком проведення певних консультацій за бажанням та зверненням декларанта для отримання певної інформації, необхідної йому для визначення митної вартості товарів.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 53 МК України (у редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин), у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

Згідно частин п`ятої та шостої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, виключно у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів.

При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, як слідує зі змісту приписів частини третьої статті 318 МК України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

До того ж, відповідно до вимог частини сьомої статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для висновку, що надані ТОВ "БУДТРЕСТ-ВВ"' документи містять розбіжності та не містять інформації щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, Одеською митницею ДФС в п.33 спірних рішень про коригування митної вартості товарів, серед іншого, зазначено те, що пунктом 3.2 контракту №HLF/ВВ-220417 від 22.04.2017 року передбачено відстрочку платежу, але у наданих до митного оформлення інвойсах відсутні умови оплати за товар.

Проте, як зазначалось вище, за умовами п.3.2 Контракту №HLF/BB - 220417 від 22.04.2017 року, оплата за товар здійснюється з відстрочкою на 90 днів з моменту перетину митного кордону України.

Пунктом 4 частини другої статті 53 МК України зазначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Таким чином, під час подання документів до митного оформлення, позивачем не сплачено вартість поставлених товарів продавцю на умовах п.3.2 Контракту №HLF/BB - 220417 від 22.04.2017 року.

Щодо зазначення митницею в якості розбіжності не обумовлення в інвойсі умов оплати за товар, то суд звертає увагу, що зазначене не є ціноутворюючим фактором, відсутність цієї інформації не може свідчити про заниження митної вартості товару. До того ж, інвойс є розрахунково-платіжним документом, в якому виставляються суми до сплати покупцю, та в наданих до митного оформлення інвойсах міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору. Інвойс, засвідчений підписом та скріплений печаткою, є належним та допустимим засобом доказування митної вартості, якщо орган доходів та зборів не доведе, що такий інвойс отримано з порушенням закону.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 815/329/17 зазначив, що відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Також, колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги про розбіжності цін за одиницю товару в прас-листах та рахунках-фактурах (інвойсах), оскільки митниця не прийняла до уваги пункт 6.3 Контракту, яким визначено, що вартість пакет, тари та упаковки включені в вартість товару. В пакувальних листах зазначена вага брутто (вага товару із упаковкою) та вага нетто (вага товару без упаковки).

За умовами поставки CPT пакування товару здійснюється за рахунок продавця, а надані позивачем документи підтверджують той факт, що оговорена сторонами Контракту ціна товару включає в себе також і вартість упаковки товару, і окремо ця вартість не визначається, а тому є безпідставним послання відповідача на неможливість відокремлення вартості упаковки від вартості товару.

Посилання митниці на те, що подані інвойс, прай-лист складені російською мовою, що може свідчити про наявність ознак підробки за відсутності належних доказів є лише припущення, яке не може бути взято до уваги суду.

Також, колегія суддів вважає помилковими посилання відповідача в спірних рішеннях на не включення декларантом до вартості товару витрат на страхування та транспортування, та не надання декларантом страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме з: інвойсів, листа продавця, міжнародних товарно-транспортних накладних, митних декларацій та оскаржуваних рішень, умовами поставки товару є CPT, а згідно Інкотермс 2010 за умовами поставки CPT витрати на страхування та транспортування несе продавець.

Колегія суддів відхиляє доводи митниці на те, що у наданому до митного оформлення висновку про якісні та вартісні характеристики товарів відсутнє посилання на торгівельну марку товару, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, звіт про оцінку майна (висновок) не є первинним документом, який підтверджує вартість імпортовано товару, а тому не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості імпортованого товару.

Колегія суддів зазначає, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Інші доводи апеляційної скарги не є аргументованими та не спростовують висновок про те, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Подані документи у сукупності дають змогу ідентифікувати спірні товарні партії та містять достатні відомості про складові їх митної вартості. Водночас, митним органом не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач в деклараціях митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларацій недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, які б унеможливлювали визначити митну вартість товару за ціною контракту. Зазначені митним органом підстави для сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості є необґрунтованими.

Відповідно до частині сьомій статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішенню суду першої інстанції в частині стягнення з митниці на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Аналіз положень статей 134, 139 КАС України свідчить про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду було надано: договір №22 про надання правової допомоги укладений 26.06.2017 року між ТОВ "БУДТРЕСТ-ВВ" (клієнт) та адвокатом Гульчак О.В., згідно умов якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (п.1.1); додаткову угоду №1 від 24.04.2018 року; додаткову угоду №2 від 05.08.2019 року; ордер серії ОД №301229 від 28.09.2019 року; платіжне доручення №6112625SB від 15.08.2019 року; додаткову угоду №4 від 14.08.2019 року, згідно якої адвокат визначає суму гонорару у розмірі 4 750,00 грн. за наступні види робіт: вивчення, ознайомлення та аналіз із матеріалами справи для підготовки та подання позовної заяви до суду, кількість - 1.5 год., ціна за одну одиницю - 750 грн., сума 1 125 грн.; підготовка та подача до суду позовної заяви, кількість - 1.5 год., ціна - 750 грн., сума 1 125 грн.; участь у судових засіданнях Одеського окружного адміністративного суду (мінімум 2 засідання, підготовче та судове), кількість - 2 год., ціна - 1250 грн., сума 2 500 грн.; акт виконаних робіт №02 від 15.08.2019 року, у якому види послуг, їх кількість та ціна аналогічні зазначеним у додатковій угоді №4 від 14.08.2019 року.

Враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для особи, яка є іншою стороною у справі, а також не доведення відповідачем будь-якими доказами того, що ціни на послуги адвоката є явно завищеними на ринку юридичних послуг, колегія суддів вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 4 750,00 грн.

Посилання же апелянта на те, що позивачем не надано доказів відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятих осіб шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат колегія суддів не приймає до уваги, оскільки предметом спірних правовідносин є фактичне понесення витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі. Облік отриманих доходів адвокатом та в подальшому його оподаткування не є предметом спору та не повинно перевірятися при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.10.2018р. у справі №569/17904/17 та від 02 жовтня 2019 року по справі №815/1479/18.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній скарзі митниці доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

В аспекті оцінки аргументів сторін в апеляційному провадженні суд також враховував позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328,329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 11 березня 2020 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова