Справа № 620/3898/19
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року Чернігів Справа № 620/3898/19

Чернігівський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кашуби М.О.,

відповідача Тимошенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області (далі також - відповідач, ГУНП у Чернігівській області), в якому просить суд:

- скасувати наказ ГУНП в Чернігівській області від 28.11.2019 року № 2178 про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ капітана поліції ОСОБА_1 , начальника сектору превенції Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області;

- скасувати наказ ГУГП в Чернігівській області від 28.11.2019 року № 376 о/с «по особовому складу» та наказ ГУНП в Чернігівській області від 16.12.2019 року № 396 о/с «по особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію";

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору превенції Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області з 17.12.2019;

- стягнути з ГУНП в Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.12.2019 року до дня поновлення на посаді.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваними наказами позивача звільнено зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни та недотримання вимог законів. Зазначив, що жодного разу, в тому числі й 24.11.2019 року не порушував вимоги статті 18 ЗУ «Про Національну поліцію», статей 1,5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, присяги працівника поліції, пункту 2.5 Правил дорожнього руху, статті16 ЗУ «Про автомобільний рух», та не ігнорував законних вимог поліцейських, відмови від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння. Навпаки, виявив бажання пройти освідування в медичному закладі про що заявив працівникам патрульної поліції, на що останні не реагували. За таких обставин сам звернувся до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, за результатами якого лікарем зроблено висновок, що ознак сп`яніння не виявлено. Також вважає, що відповідачем застосовано найсуворіше стягнення у вигляді звільнення.

10.01.2020 ухвалою суду розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає повністю у зв`язку з правомірністю прийнятих рішень. Зокрема зазначає, що підставою звільнення позивача зі служби в поліції було порушення ним службової дисципліни, яке виразилося у відмові законних вимог працівників поліції від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння. Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то це свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а не дисциплінарного проступку. Відтак, на думку відповідача, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з доводів, викладених у відзиві на позов.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що 24.11.2019 під час зупинки транспортного засобу, що належить позивачу встановлено, що останній був з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Позивачу запропоновано пройти огляду на стан сп`яніння, але він відмовився, у зв`язку з чим складено матеріали про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП. Також пояснили, що позивач дійсно просив пройти освідування на стан сп`яніння в медичному закладі, але йому відмовлено, оскільки вже були складені матеріали про адміністративне правопорушення за фактом відмови від проходження медичного огляду на вимогу поліцейських.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу з 07.11.2015 по 16.12.2019 в органах Національної поліції України, начальника сектору превенції Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, що підтверджується наказами про призначення № 3 о/с від 07.11.2015 та про звільнення № 376 о/с від 28.11.2019 та № 396 о/с від 16.12.2019 (а.с.75,77,78).

За фактом події, що мала місце 24.11.2019, а саме керування позивачем транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, наказом ГУНП у Чернігівській області № 1929 від 25.112019 призначено службове розслідування, за результатами якого складено висновок, затверджений начальником ГУНП в Чернігівській області 27.11.2019 ( а.с.79,80-82).

У вказаному висновку зазначено, що 24.11.2019 близько 02:15 в м. Чернігові по проспекту Перемоги поблизу будинку 119а, нарядом батальйону УПП в Чернігівській області ДПП Національної поліції України «Вікінг 152» у складі заступника командира роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП НПУ лейтенанта поліції ОСОБА_3., інспектора взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП НПУ лейтенанта поліції ОСОБА_4 та поліцейського взводу № 1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП НПУ старшого сержанта поліції ОСОБА_2 , було зупинено автомобіль «Тойота Корола», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням капітана поліції ОСОБА_1 , характер руху якого викликав у вказаних поліцейських підозру у спроможності водія керувати транспортним засобом. Під час спілкування було встановлено, що водій має явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук). У подальшому в присутності двох свідків капітану поліції ОСОБА_1 було оголошено законну вимогу щодо необхідності проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній відмовився. У зв`язку з чим відносно капітана поліції ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 275816 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім цього, опитаний начальник сектору превенції Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області капітан поліції ОСОБА_1 у своєму поясненні у категоричній формі заперечив факт керування транспортним засобом 24.11.2019 у стані алкогольного сп`яніння та факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, під час оформлення поліцейськими УПП в Чернігівській області адміністративних матеріалів відносно нього 24.11.2019. Під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 поліцейськими УПП у в Чернігівській області, відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 251 КУпАП, здійснювався відеозапис. З вказаного відеозапису видно, що ОСОБА_1 не спростовував факт вживання ним алкогольним напоїв перед здійсненням керування автомобілем та просив «не ламати йому життя», оскільки усвідомлював, що може втратити роботу. Крім того, у поясненнях капітана поліції ОСОБА_1 маються розбіжності: під час зупинки його 24.11.2019 патрульними поліцейськими він пояснював, що їде зі службового завдання з с. Іванівки, а в поясненні, отриманому в ході службового розслідування зазначає, що виїхав з дому за ліками для дитини. Отже, пояснення ОСОБА_1 спростовуються поясненнями старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , лейтенанта поліції ОСОБА_4 , матеріалами про вчинення адміністративного правопорушення, складеними відносно капітана поліції ОСОБА_1 та відеозаписом зробленим поліцейськими УШІ в Чернігівській області під час документування адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП відносно капітана поліції ОСОБА_1 .

Вказане обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, у зв`язку з чим відповідач дійшов висновку службове розслідування закінчити та за грубе порушення службової дисципліни, недотримання вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію України», статей 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України пункту 1 р. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції, пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, статті 16 Закону України «Про автомобільний рух», вимог керівника ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, а саме ігнорування 24.11.2019 року законних вимог поліцейських, відмови від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, начальник сектору превенції Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області капітан поліції ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 80-82).

28.11.2019 ГУНП в Чернігівській області видано наказ № 2178 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області», яким за грубе порушення службової дисципліни, недотримання вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статей 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту1 розділ II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, Присяги працівника поліції, пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, статті 16 Закону України «Про автомобільний рух» Чернігівській області та Національної поліції України, а саме ігнорування 24.11.2019 законних вимог поліцейських, відмови від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, начальника сектору превенції Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції (а.с.83).

28.11.2019 наказом ГУНП в Чернігівській області № 376 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6( у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (а.с.77).

Підставою для видачі вказаного наказу слугував наказ ГУНП в Чернігівській області від 28.11.2019 № 2178 та висновок службового розслідування від 28.11.2019 (а.с. 80-82, 83).

16.12.2019 наказом № 396 о/с по особовому складу про часткову зміну наказу ГУНП від 28.11.2019 № 376 о/с, ОСОБА_1 вважати звільненим зі служби в поліції 17.12.2019 (а.с. 78).

Позивач вважаючи, що відповідні накази в частині, що стосується позивача є протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ передбачено основні обов`язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За правилами встановленими статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Частиною 1, 2 та 3 статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (частини 1 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частини 2 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Так, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:1) зауваження; 2)догана; 3)сувора догана; 4)попередження про неповну службову відповідність; 5)пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6)звільнення з посади; 7)звільнення із служби в поліції (частина 3 статті13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Згідно частини 1-5 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

З аналізу викладених вище норм судом вбачається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, види дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування.

Порядок проведення службових розслідувань регулюється Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом МВС України від 07.11.2018 № 893.

Згідно з пунктом 1 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 розділу VІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Разом з тим, доводи відповідача, що позивачем грубо порушена службова дисципліна, а саме в частині відмови від проходження оглядку на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, за допомогою газоаналізатора «Драгер», чи у медичному закладі, суд до уваги не приймає, з огляду на таке.

Із матеріалів службового розслідування слідує, що 24.11.2019 близько 03:48 до ГУНП в Чернігівській області надійшла інформація, що цього ж дня близько 03:18 в м. Чернігів по проспекту Перемоги, поблизу будинку 119а, нарядом батальйону УПП в Чернігівській області ДПП Національної поліції України задокументовано факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, начальником сектору превенції Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області капітаном поліції ОСОБА_1 24.11.2019 близько 02:15 в м. Чернігові по проспекту Перемоги поблизу будинку 119а, нарядом батальйону УПП в Чернігівській області ДПП Національної поліції України «Вікінг 152» у складі заступника командира роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП НПУ лейтенанта поліції ОСОБА_3., інспектора взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП НПУ лейтенанта поліції ОСОБА_4 . та поліцейського взводу № 1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП НПУ старшого сержанта поліції ОСОБА_2 , було зупинено автомобіль «Тойота Корола», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням капітана поліції ОСОБА_1 , характер руху якого викликав у вказаних поліцейських підозру у спроможності водія керувати транспортним засобом. Під час спілкування було встановлено, що водій має явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук). У подальшому в присутності двох свідків капітану поліції ОСОБА_1 було оголошено законну вимогу щодо необхідності проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній відмовився. У зв`язку з чим відносно капітана поліції ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 275816 за частиною першою статті 130 КУпАП. Крім цього опитаний начальник сектору превенції Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області капітан поліції ОСОБА_1 у своєму поясненні у категоричній формі заперечив факт керування транспортним засобом 24.11.2019 у стані алкогольного сп`яніння та факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, під час оформлення поліцейськими УПП в Чернігівській області адміністративних матеріалів відносно нього 24.11.2019.

За результатами службового розслідування відповідач дійшов висновку, що позивачем грубо порушено службову дисципліну, недотримано вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статей 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту1 розділ II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, Присяги працівника поліції, пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, статті 16 Закону України «Про автомобільний рух» Чернігівській області та Національної поліції України, а саме ігнорування 24.11.2019 законних вимог поліцейських, відмови від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, тому начальника сектору превенції Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_1 слід звільнити зі служби в поліції.

Стосовно вище вказаних обставин суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною першою статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду врегульовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858 (надалі - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У пункті 6 розділу І Інструкції № 1452/735 зазначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться :

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 10 розділу II Інструкції № 1452/735 результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду).

Як зазначено у пунктах 3,15,16 розділу III Інструкції № 1452/735, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько- акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акту медичного огляду.

Таким чином, спеціально передбаченими чинним законодавством України документами, якими має підтверджуватися наявність у водія стану алкогольного сп`яніння, є акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2 до Інструкції № 1452/735) та акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 3 до Інструкції № 1452/735) із висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4 до Інструкції № 1452/735).

Однак жодні з перелічених вище документів, якими законодавством має підтверджуватися наявність у позивача стану алкогольного сп`яніння, відсутні, а в силу статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, тому суд вважає, що відповідачем не доведено ці обставини.

Посилання у спірному наказі на те, що позивач відмовився від проходження медичного огляду, суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

За змістом частини першої статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням вважається зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

24.11.2019 працівниками УПП в Чернігівській області ДПП НП України складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 040739, у якому зазначено, що 24.11.2019 о 02:15 год у м. Чернігові, по проспекту Перемоги,119-а, водій ОСОБА_1 керував автомобілем "Тайота Карола" д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук), та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Цей протокол направлено для розгляду до Деснянського районного суду м. Чернігова.

20.12.2019 постановою Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/13677/19 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною шостою статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, факт відмови позивача від проходження огляду на стан сп`яніння спростовується постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.12.2019 у справі № 750/13677/19, яка в силу приписів частини шостої статті 78 КАС України, є обов`язковою для адміністративного суду у даній справі.

Як вбачається із змісту копії відповідної постанови наявної в матеріалах справи, Деснянський районний суд м. Чернігова встановив такі обставини: «… що 24 листопада 2019 року о 03 год. 18 хв. в м. Чернігові по просп. Миру, 119-а ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, та від продуття приладу «Драгер», а також від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав, заперечив викладені в протоколі обставини справи та пояснив, що вночі у його дитини піднялася температура, тому він поїхав до аптеки купити ліки. Повертаючись додому, вже під самим будинком його зупинили працівники -поліції та після перевірки документів почали просити продути прилад «Драгер», від чого він відмовився та просив пройти освідування в медичному закладі. Однак працівники поліції складати протокол, та на його прохання не реагували. Після складання протоколу він поїхав до медичного закладу, в якому пройшов огляд на стан сп`яніння, де лікарем зроблено висновок, що ознак сп`яніння не виявлено (а.с. 11). Цей факт також підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Підстави зупинення транспортного засобу чітко регламентовані статтею 35 Закону України «Про національну поліцію». Причиною зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 згідно рапорту патрульного інспектора ОСОБА_5 був невпевнений рух на автомобілі та залишення транспортного засобу посередині проїзної частини, однак жодна з двох підстав зупинення, зазначена у рапорті, вказана норма не містить. З переглянутого відео не вбачається жодних порушень чи невпевненого руху водія ОСОБА_1 , а відтак і підстави для зупинки транспортного засобу під його керуванням є сумнівними. Зупинка автомобіля на вимогу поліцейських у певному місці теж не свідчить про його залишення посередині дороги. Крім того, відеозапис не містить інформації про повідомлення зазначених у рапорті причин зупинки автомобіля, також у матеріалах справи відсутні відомості про притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення інших правил дорожнього руху, зокрема, порушення правил паркування, якщо воно мало місце.

Переглянутим відеозаписом встановлено, що водію одразу ж було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння, а після відмови складено протокол. ОСОБА_1 , у свою чергу, надав у судовому засіданні виписку із медичної карти, згідно якої 24.11.2019 о 04-й год. 45 хв. він пройшов освідування на стан сп`яніння та за його результатом є тверезим. Відповідно до результату токсичного дослідження № 1077/495, в сечі та крові ОСОБА_1 , відібраних для дослідження 24.11.2019 о 05 год. 05 хв., етанол не виявлено. Зазначена виписка відповідає вимогам щодо її оформлення, підписана лікарем та стверджена печаткою, а тому не викликає сумніву щодо її достовірності.

Відповідно до положень частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, а відтак, за вказаних обставин суд не вбачає в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку, з чим і підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.»

ОСОБА_1 , у свою чергу, у судовому засіданні пояснив, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення просив патрульних інспекторів пройти медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що останні не реагували. На спростування ознак сп`яніння 24.11.2019 позивачем надано виписку із медичної карти №1792/730 де вказано, що о 04-й год. 45 хв. він пройшов медичний огляд на стан сп`яніння та за результатами токсикологічного дослідження № 1077/495 якого встановлено, що в сечі та крові ОСОБА_1 , відібраних для дослідження 24.11.2019 о 05 год. 05 хв., алкоголю не виявлено (а.с.11-12).

Відповідно до частини першої статті 73 та статті 75 КАС України належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні вказаного дисциплінарного правопорушення, є недоведеною, а відтак висновок відповідача про порушення позивачем службової дисципліни, зокрема основних обов`язків поліцейського, передбачених статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, вимог пункту 5 розділу І та пукту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, вимог пункту 2.5 ПДР України, а також скоєння вчинку, що підриває авторитет поліції є також недоведеним, оскільки не підтверджуєтеся належними та допустимими доказами.

При цьому суд вважає, що дисциплінарне покарання особи, вина якої не доведена належними та допустимими доказами не може вважатись результатом ефективного розслідування.

В розумінні Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні Суду від 06.12.1988 у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії», принцип презумпції невинуватості полягає в тому, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається виключно на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. При цьому, принцип презумпції невинуватості є обов`язковим не лише для органів досудового розслідування чи судів, а й для будь-яких інших суб`єктів владних повноважень. Поширюється він не лише на прийняття такими суб`єктами певних рішень, а й на публічні висловлювання певних посадових осіб. Зокрема, в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», де заявник скаржився на порушення презумпції невинуватості міністром внутрішніх справ, який зробив публічну заяву з твердженням про винуватість заявника. У даному рішенні, Суд вказує на те, що заява про винуватість, з однієї сторони, спонукала громадськість повірити в неї, а з іншої випереджало оцінку фактів справи компетентними суддями. Отже, порушення статті 6 пункту 2 мало місце. Таким чином, сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою. Він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави, відтак жодна посадова особа не може навіть називати людину винуватою, підміняючи таким чином «доведення вини відповідно до закону», та перебираючи на себе функцію суду.

Викладене свідчить про відсутність підстав для застосування до позивача пункту частини першої статті 77 Закону №580-VIII, оскільки дисциплінарне стягнення було застосовано за відсутності належних та достовірних доказів, тому суд дійшов висновку про протиправність наказу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 2178 від 28.11.2019 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді його звільнення зі служби в поліції та похідних наказів Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 376 о/с від 28.11.2019, № 396 о/с від 16.12.2019 про звільнення позивача зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно статті 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відеозапис, на який посилається відповідач як на підвердження факту відмови позивача від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, не є належним доказом в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства, оскільки такий не засвідчений електронним цифровим підписом відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Питання, пов`язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом № 580-VIII, який є спеціальним законом у питанні проходження позивачем публічної служби. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 17.02.2015 у справі № 21-8а15.

Оскільки нормами Закону № 580-VIII не врегульовані питання процедури поновлення на посаді поліцейських, звільнення яких визнано судом незаконним, суд згідно з положеннями статті 7 КАС України вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення КЗпП України.

Так, відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Як вже встановлено судом, позивач вважається звільненим зі служби в поліції 17.12.2019 (а.с.78)

Отже суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, з 17.12.2019.

Разом з тим, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України).

Згідно з приписами статті 371 КАС України, негайно виконуються постанови суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок № 100), у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункту 8 Порядку № 100).

Разом з тим, пунктом 6 Розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок № 260), поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

При виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (пункт 9 Розділу І Порядку №260).

З довідки ГУНП в Чернігівській області від 08.01.2020 № Д-1/124/21/01-2020 видно, що розмір середньомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 становить 13672,99 грн, а середньоденне грошове забезпечення позивача становить 448,30 грн.

Вимушений прогул позивача з 17.12.2019 по день постановлення судового рішення 04.03.2020 становить 54 робочих дні, а відтак, сума середнього заробітку, належна до виплати ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу становить 24208,20 грн ( 54*448,30=24208,20).

Відповідно до пункту 3 Порядку №100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з пунктом 171.1 статті 171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є відповідно обов`язком роботодавця, а не працівника, то сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу 24208,20 грн, визначена без утримання такого податку та інших обов`язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з пункту 3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до зазначеної норми закону, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору превенції Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 13672,99 грн звернути до негайного виконання.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 28.11.2019 № 2178 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 28.11.2019 №376 о/с ''по особовому складу'' та наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 16.12.2019 № 396 о/с ''по особовому складу'' в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України ''Про Національну поліцію''.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору превенції Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області з 17.12.2019.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 24208,20 грн (двадцять чотири тисячі двісті вісім грн) 20 коп.

В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору превенції Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, і в частині стягнення з Головного управління Національної поліції Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в сумі 13672,99 грн ( тринадцять тисяч шістсот сімдесят дві грн) 99 коп. звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, просп. Перемоги, 74, м.Чернігів,14000, .

Повний текст рішення виготовлено 10 березня 2020 року.

Суддя І.І. Соломко