Справа № 420/6418/19
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6418/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Лементовського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом акціонерного товариства Одеська ТЕЦ до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.06.2019 року № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням ДФС в Одеській області проведено перевірку з питань вимог податкового законодавства з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт перевірки № 2281/15-32-51-06-05471158 від 07.05.2019 року. Разом з тим, в акті перевірки не вказано вид перевірки, який проведено податковим органом. При цьому, нарахування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних в ЄРАН здійснюється контролюючим органом на підставі акту камеральної перевірки, а у разі неправильного оформлення акту перевірки порушення вважаються невстановленими. Також, ПАТ НАК Нафтогаз України в лютому-березні 2017 року не оформив та не зареєстрував податкові накладні з ПДВ, що позбавило АТ Одеська ТЕЦ можливості отримання податкового кредиту з ПДВ та призвело до утворення від`ємного значення на спецрахунку з ПДВ АТ Одеська ТЕЦ. При цьому, АТ «Одеська ТЕЦ» перебувала в ліквідаційній процедурі. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.2001 року було порушено провадження в справі про визнання банкрутом АТ Одеська ТЕЦ та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Внаслідок ненадання АТ НАК Нафтогаз України податкового кредиту з ПДВ АТ Одеська ТЕЦ, та відсутності можливості поповнення спец рахунку з ПДВ грошовими коштами у зв`язку із визнанням АТ Одеська ТЕЦ банкрутом та відкриттям ліквідаційної процедури з 13.12.2016 року, сума реєстраційного ліміту залишилась від`ємною, тому АТ Одеська ТЕЦ не мала можливості зареєструвати податкові накладні з ПДВ своєчасно. Коли сума реєстрового ліміту стала позитивною, за рахунок надання підприємству податкового кредиту з ПДВ контрагентами, АТ Одеська ТЕЦ зареєструвала податкові накладні, проте вже з порушенням строку. При цьому, неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації АТ Одеська ТЕЦ податкових накладних відбулося не з вини платника податків, що виключає протиправність його діянь та підстави для притягнення його до відповідальності. Крім того, здійснення поповнення спеціального рахунку з ПДВ, для погашення від`ємного значення на цьому рахунку, було б порушенням з боку АТ Одеська ТЕЦ вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що обов`язково мав застосовуватися позивачем під час здійснення ліквідаційної процедури. В подальшому на підставі норм ЗУ «Про приватизацію державного та комунального майна» та ЗУ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки АТ Одеська ТЕЦ є господарським товариством, більше ніж 50 % акцій якого опосередковано належить державі, Господарським судом Одеської області ухвалою від 15.01.2019 року припинив провадження по справі про визнання АТ Одеська ТЕЦ банкрутом. Разом з тим, обов`язок реєстрації податкових накладних виник після перебування АТ Одеська ТЕЦ в ліквідаційній процедурі, під час якої у АТ Одеська ТЕЦ припинилось нарахування штрафних санкцій та не виникало жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних зі здійсненням ліквідаційної процедури. В акті перевірки в таблиці розрахування термінів порушення реєстрації податкових накладних зазначено періоди, які припадають на час провадження справи про банкрутство та здійснення ліквідаційної процедури, а також після припинення провадження в справі про банкрутство. Таким чином, враховуючи, що на момент здійснення провадження справи про банкрутство АТ Одеська ТЕЦ та здійснення ліквідаційної процедури, коли виник обов`язок реєстрації ПН з ПДВ, застосовувався Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (відповідно до норм якого не мали застосовуватися жодні штрафні санкції до боржника) та на теперішній час застосовуються п. 4-3 Перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (відповідно до якого не можуть застосовуватися жодні штрафні санкції до боржника, після припинення провадження в справі), а тому застосування штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію ПН з ПДВ є безпідставними. Отже, нарахування податковим органом штрафної санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в період дії заборони для їх нарахування є неправомірним.

Представником відповідача Головного управління ДФС в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що податковим органом проведено перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних АТ Одеська ТЕЦ, дата виписки яких випадає на березень 2017 року лютий 2019 року, про що складено акт перевірки. При цьому, під час перевірки встановлено порушення АТ Одеська ТЕЦ термінів реєстрації податкових накладних, встановлених статтею 201 Податкового кодексу України та в подальшому прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Разом з тим, протягом дії мораторію по процедурі банкрутства зупиняється виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав саме до дня введення мораторію та контролюючим органам забороняється погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу, що не звільняє платника податків юридичну особу, якою є підприємство, від сплати поточних обов`язкових платежів до моменту виключення даної юридичної особи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, яка за своїм змістом відповідає доводам, викладеним в позовній заяві.

Також, представником позивача до суду надано додаткові пояснення, в яких зазначено, що АТ Одеська ТЕЦ оскаржує податкове повідомлення-рішення від 25.06.2019 року № , проте відповідачем до суду надано розрахунок штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення від 01.07.2019 року № та не надано розрахунок до оскаржуваного ППР, що свідчить про те, що податкове повідомлення-рішення від 25.06.2019 року № не внесено до реєстру податкових повідомлень-рішень, що є порушенням Порядку № 1204 від 28.12.2015 року.

Представником відповідача до суду надано пояснення, в яких зазначено, що номер рішення від 01.07.2019 року № до розрахунку ППР від 25.06.2019 року № було невірно зазначено в автоматичному режимі у зв`язку з технічною помилкою. При цьому, недолік змісту ППР або розрахунку в частині технічної помилки не спростовує самого факту вчинення податкового правопорушення.

Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 31 січня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.08.2001 року проведено державну реєстрацію акціонерного товариства Одеська ТЕЦ () за № 1 002046 (а.с. 56-57).

Ухвалою Арбітражного суду Одеської області від 15.06.2001 року по справі № 17-2-18/01-5010 за результатами розгляду заяви ВАТ «Одесагаз» про визнання банкрутом ДП «Одеська «ТЕЦ» порушено провадження у справі про банкрутство (а.с. 10).

Постановою Господарського суду Одеської області від 13 грудня 2016 року по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 визнано банкрутом Публічне акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ» () та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с. 11-32).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15 січня 2019 року по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 закрито провадження по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ», скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів та припинено процедуру ліквідації ПАТ «Одеська ТЕЦ» (а.с. 33-40).

07 травня 2019 року головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Північного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області Красновою Т.П. на підставі п. 20.1.4 ст. 20, в порядку статті 76 та пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 76 ПК України проведено перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, дата виписки яких припадає на березень 2017, квітень 2017, червень 2017, липень 2017, вересень 2017, жовтень 2017, листопад 2017, грудень 2017, лютий 2018, березень 2018, квітень 2018, червень 2018, липень 2018, серпень 2018, вересень 2018, жовтень 2018, листопад 2018, грудень 2018, січень 2019, лютий 2019, за результатом якої складно акт № 2281/15-32-51-06/05471158 (а.с. 41-44, 97-98).

Актом перевірки № 2281/15-32-51-06/05471158 від 07.05.2019 року встановлено порушення ПАТ «Одеська ТЕЦ» граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 Податкового кодексу України та на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації.

25 червня 2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 25.06.2019 року № , яким до ПАТ «Одеська ТЕЦ» застосовано штраф на загальну суму 27717186,36 грн. (а.с. 45-46, 99-102).

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням АТ «Одеська ТЕЦ» подано скаргу, за результатом розгляду якої рішенням від 17.10.2019 року № 5872/6/99-00-08-05-05 податкове повідомлення-рішення від 25.06.2019 року № залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с. 47-55).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПКУ контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПКУ встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до ст. 76 ПКУ камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу. Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно приписів пункту 2.5.1. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 № 165, за наслідками камеральної перевірки складається (формується) у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності - Акт про результати камеральної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 травня 2019 року ГУ ДФС в Одеській області на підставі п. 20.1.4 ст. 20, в порядку статті 76 та пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 76 ПК України проведено перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних АТ «Одеська ТЕЦ», за результатами якої складено акт № 2281/15-32-51-06/05471158 (а.с. 41-44, 97-98).

При цьому, зі змісту акту перевірки № 2281/15-32-51-06/05471158 від 07.05.2019 року вбачається, що його складено за результатами проведеної щодо АТ «Одеська ТЕЦ» камеральної перевірки щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно до ст. ст. 20, 75, 76 ПК України, а тому посилання позивача щодо того, що акт перевірки оформлений неправильно є необґрунтованим. Також, суд не приймає до уваги доводи представника позивача щодо того, що акт перевірки не містить назву «акт про результати камеральної перевірки», оскільки зі змісту акту перевірки № 2281/15-32-51-06/05471158 від 07.05.2019 року вбачається, що його складено за результатами камеральної перевірки, а вказаний недолік не свідчить про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а є дефектом оформлення акту перевірки.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: - для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; - для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Такими чином, з аналізу приписів статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України слідує, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

При цьому, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Згідно з положеннями Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31 грудня 2015 року, до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

При цьому, податкові накладні, які зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 ПК України, містять код ставки податку на додану вартість 20, що свідчить про те, що податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість.

Приписами пункту 120-1.1 статті 120-1ПК України передбачено, що штраф за несвоєчасну реєстрацію відповідних податкових накладних не застосовується лише по податкової накладній, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року по справі № 808/3250/17.

За такх підстав, на акціонерне товариство Одеська ТЕЦ покладено обов`язок здійснювати реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується позивачем.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що АТ Одеська ТЕЦ було позбавлено можливості отримання податкового кредиту з ПДВ, що призвело до утворення від`ємного значення на спецрахунку з ПДВ АТ Одеська ТЕЦ та у зв`язку з порушенням провадження в справі про визнання банкрутом АТ Одеська ТЕЦ та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, підприємство не могло поповнити спецрахунок з ПДВ грошовими коштами, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно ч. 3, 5 ст. 19 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо. Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв`язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов`язання, і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів. З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов`язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов`язання. При цьому, дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Разом з тим, фінансові та економічні санкції є додатковими зобов`язаннями, похідними від основного зобов`язання, а тому оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Таким чином, за зобов`язаннями поточних кредиторів нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 лютого 2020 року по справі № 1170/2а-881/12 (провадження № К/9901/7215/18).

Відповідно до п. 4-2 Перехідних положень ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна» справи про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, не порушуються до завершення приватизації.

Згідно п. 4-3 Перехідних положень ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна» провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника. Після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо. Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Таким чином, оскільки камеральну перевірку акціонерного товариства Одеська ТЕЦ» проведено після винесення Господарським судом Одеської області ухвали від 15 січня 2019 року по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010, якою закрито провадження по справі про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ», скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів та припинено процедуру ліквідації ПАТ «Одеська ТЕЦ», та встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на 15 календарних днів і менше, що тягне за собою накладення штрафу у розмірі 10 %; від 16 до 30 календарних днів, що тягне за собою накладення штрафу у розмірі 20 %; від 31 до 60 календарних днів, тягне за собою накладення штрафу у розмірі 30 % та від 61 і більше календарних днів, тягне за собою накладення штрафу у розмірі 40 %, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Також, суд не приймає до уваги посилання представника позивача, як на підставу скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, на те, що відповідачем надано розрахунок штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення від 01.07.2019 року, а не від 25.06.2019 року, оскільки зі змісту наданого розрахунку вбачається, що його складено до податкового повідомлення-рішення від 25.06.2019 року № . При цьому, недоліки розрахунку штрафних санкцій не спростовують факту порушення позивачем вимог Податкового кодексу України.

В постанові від 31 липня 2018 року по справі № 804/4056/17 Верховний Суд зазначив, що метою камеральної перевірки є виявлення в даних системах електронного адміністрування, зокрема, Єдиного реєстру податкових накладних, відомостей, які свідчать про порушення платником податків термінів реєстрації податкових накладних, відповідальність за що передбачена статтею 120-1 Податковго кодексу України. Предмет камеральної перевірки охоплює лише питання своєчасності реєстрації позивачем податкових накладних. При цьому виявлене контролюючим органом порушення не потребує будь-яких документів платника податку, достатніми є виключно відомості Єдиного реєстру податкових накладних.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 25.06.2019 року № винесене Головним управлінням ДФС в Одеській області правомірно, в межах повноважень відповідача та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 90, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (, адреса місцезнаходження: 65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.06.2019 року № , в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 10 березня 2020 року.

Суддя О.А. Левчук

.