Справа № 360/4289/19
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4289/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Басової Н.М.

при секретарі судового засідання: Бутенко К.В.,

за участю:

представників позивача: Суткового А.М., Усової К.В., Іващенка О.С.,

представника відповідача: Свердловської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «СЗХНО» до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково- виробниче об`єднання «СЗХНО» (далі позивач, ТОВ «НВО «СЗХНО») до Головного управління ДПС у Луганській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Луганській області), в якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 4310221,25 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 3145926,25 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №3, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість на 651701,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 04.09.2019 №3, яким збільшено суму грошового зобов`язання на податок на прибуток іноземних осіб на 157000,48 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 04.09.2019 №3, яким застосовано штрафну санкцію за неподання звіту про виплачені доходи утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у розмірі 340,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки контролюючий орган допустив ряд порушень під час проведення перевірки, складання акту та винесення податкових повідомлень-рішень, які є безумовною підставою для їх скасування: перевірку було проведено ГУ ДФС у Луганській області, ним же було складено і акт перевірки, податкові повідомлення-рішення винесені ГУ ДПС у Луганській області, яке, на думку позивача, не є правонаступником ГУ ДФС, а отже не має права виносити такі рішення; сам акт перевірки не підписаний одним із ревізорів, а тому акт перевірки не має жодної юридичної сили; ГУ ДФС у Луганській області не направило у встановлений ПК України строк повідомлення із зазначенням початку проведення документальної планової виїзної перевірки, а також копії наказу про проведення такої перевірки.

Щодо безпосередніх порушень, які були встановлені контролюючим органом під час перевірки, то позивач також їх не визнав.

З приводу податкових повідомлень-рішень з податку на прибуток та з податку на додану вартість зазначив, що в Акті перевірки зазначено, що Товариством за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 занижено податок на прибуток у сумі 3 448 177,00 грн, у т. ч. за 2017 рік у сумі 468 000,00 грн, за півріччя 2018 року у сумі 1 032,00 грн, за три квартали 2018 року у сумі 1 032,00 грн, за 2018 рік у сумі 2 980 177,00 грн, однак такі висновки, на думку позивача, є безпідставними, оскільки:

по-перше; орендоване у ФОП ОСОБА_1 обладнання було безпосередньо задіяне у господарській діяльності ТОВ «НВО «СЗХНО» при наданні послуг, що були предметом договору №НПО-07/03/17-03 від 07.03.2017, укладеного з ТОВ «Титан України», як наслідок, ТОВ «НВО «СЗХНО» правомірно віднесло на собівартість реалізованих послуг витрати з операційної оренди основних засобів у розмірі 2 600 000,00 грн у 2017 році;

по-друге: висновок про нереальність (фіктивність) укладеного між ТОВ «НВО «СЗХНО» та ТОВ «Санітаплюс- Днепр» правочину не відповідає дійсності;

по-третє: висновок про нереальність (фіктивність) укладеного між ТОВ «НВО «СЗХНО» а також ТОВ «Зернооптторг» правочину також не відповідає дійсності.

З приводу податкових повідомлень-рішень з оподаткування доходів нерезидентів зазначив, що нарахування/оплата пені на користь нерезидента українським суб`єктом господарювання по контракту з поставки товарів (робіт, послуг) не можна вважати отриманням інших доходів від діяльності на території України з метою оподаткування.

При цьому позивач зазначив, що ПК України не містить чіткого посилання на те, що штрафні санкції за невиконання зовнішньоекономічного контракту у вигляді неустойки є елементом податку на прибуток, а тому контролюючим органом безпідставно розповсюджено на спірну ситуацію пп.141.4.2 п.141.4 ст.141 ПК України.

Також позивач з посиланням на Угоду між Урядом України та Урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків, та Конвенцію між між Урядом України та Урядом Республіки Казахстан про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи, зазначив, що керуючись положеннями п.103.6 ст.103 ПК України ТОВ «НВО «СЗХНО» затребувало відповідні довідки від ООО «ПКФ «ПромЭнергоМаш» та ТОО «АльянсЭнергоПром», які їм надали.

Як наслідок, у контролюючого органу не було правових підстав для винесення податкових повідомлень-рішень.

Підсумовуючи викладене, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (т.1 а.с.3-36).

Відповідач позов не визнав, подав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що Головним управлінням ДФС у Луганській області були дотримані всі вимоги законодавства щодо порядку призначення документальної планової виїзної перевірки; висновки акта перевірки в частині встановлених порушень з податку на додану вартість засвідчені підписами керівника робочої групи - начальником відділу аудиту платників міста Сєвєродонецька управління аудиту Плєшаковим В.В. та ГДРІ відділу аудиту платників міста Сєвєродонецька Бєгуновою Н.В., а, отже, відсутність підпису ГДРІ управління аудиту Гречишкіної І.В. (через її перебування у відпустці) не позбавляє весь акт перевірки юридичної сили; у зв`язку з завершенням заходів з утворення Державної податкової служби України та оголошенням про початок її діяльності, та відповідно і її територіальних органів, а також наявністю у Головного управління ДПС у Луганській області статусу правонаступника прав та обов`язків Головного управління ДФС у Луганській області, були наявні правові підстави для винесення податкових повідомлень - рішень за результатами документальної планової перевірки ТОВ «НВО «СЗХНО» правонаступником Головного управління ДФС у Луганській області - Головним управлінням ДПС у Луганській області.

Щодо виявлених під час перевірки порушень, то відповідач зазначив, що проведеною документальною перевіркою встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 3448177 грн, у тому числі за 2017 рік у сумі 468 000грн, за півріччя 2018 року у сумі 1032грн, за три квартали 2018 року у сумі 1032грн, за 2018 рік у сумі 2 980 177грн.

Щодо взаємовідносин ТОВ «НВО «СЗХНО» з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). У періоді що перевірявся ТОВ «НВО «СЗХНО»(Орендар) укладено з ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) договори оренди обладнання №01/17 від 01.07.2017, №12/1-АО від 14.12.2017. Предметом договору є операції з оперативної оренди зварювального комплексу CZ22-2xl2,5 (у комплекті з пристроями), машини листозгинальної 3-х валкової, установки для дугового зварювання УДГУ-50 та трьохвалкових листозгинальних вальців.

Дане обладнання передається в строкове платне використання (оренду) для використання в господарській діяльності Орендаря. Розмір орендної плати за об`єкт оренди визначається у відповідних додатках/додаткових угодах та актах наданих послуг.

Згідно акта прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 31.12.2017 вартість оренди за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 склала 2 600 000,00 грн.

Згідно регістрів бухгалтерського обліку по рахунку 6312 «Розрахунки з постачальниками послуг» по постачальнику ФОП ОСОБА_1 зазначено наступне:

Станом на 01.07.17 сальдо початкове складає 0,00 грн.

У грудні 2017 в бухгалтерському обліку відображено наступні операції:

Дт84 КтбЗ 1 на суму 2 600 000грн - віднесено до інших операційних витрат витрати на оренду обладнання, з подальшим віднесенням: Дт91 Кт84 => Дт791 Кт91 у сумі 2600000грн.

Станом на 31.12.17 кредиторська заборгованість по розрахунках з ФОП ОСОБА_1 складає 2600000грн.

Витрати у сумі 2 600 000,00 грн., понесені від оперативної оренди обладнання, підприємством включено до витрат у складі собівартості наданих робіт та послуг у рядок 2050 Звіту про фінансові результати (форма № 2).

Перевіркою встановлено, що дохід від реалізації послуг з виготовлення устаткування (реторт, кришок реторт) за 2017 рік за даними бухгалтерського обліку склав 16768784грн., що відповідає бухгалтерській проводці Дт703 Кт79 (додаток 6 до акту перевірки). Основним покупцем послуг у 2017 році (95 % від загального обсягу) було ТОВ «Титан України» (код СДРПОУ 32611323). За умовами договору №НПО-07/03/17/-03 від 07.03.2017 року ТОВ «ПВО «СЗХНО» зобов`язується надати ТОВ «Титан України» послуги з виготовлення устаткування для обробляння матеріалів зміненням температури згідно коду ДК 016-2010 - 28.29.60-90 (виготовлення Реторт, Кришок реторт з частково наданого матеріалу Замовника).

Таким чином, щоб надати такі послуги, ТОВ «ПВО «СЗХНО» необхідно було виготовити передбачену умовами продукцію, а саме: реторти, кришки реторт. Крім того, умовами договору передбачено, що таке виготовлення здійснюється лише частково з матеріалу наданого Замовником, а, отже, частково таке виготовлення має бути з сировини Виконавця - ТОВ «НВО «СЗХНО».

Відповідач зазначив, що процес виробництва є сукупністю операцій з виготовлення продукції використанням сировини, матеріалів, енергії, трудових ресурсів, основних засобів. У зв`язку з цим на рахунках бухгалтерського обліку повинна своєчасно, повно та правдиво відображатися інформація про фактичні витрати на виробництво продукції, яка використовується для обчислення (калькулювання) фактичної собівартості, а також для контролю за раціональним використанням трудових, матеріальних і фінансових ресурсів. Проте, згідно наданих до перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, головних книг встановлено, що виробництво та подальша реалізація готової продукції ТОВ «НВО «СЗХНО» у 2017 році не здійснювалась. Відсутність на балансі сировини, матеріалів, напівфабрикатів, які б були задіяні у виробничому процесі та які в свою чергу утворюють матеріальну (речовинну) основу готової продукції та є необхідними компонентами при її виготовленні робить процес виробництва у 2017 році неможливим.

При цьому, перевіркою встановлено, що фактично виготовлення даного устаткування здійснювалось ТОВ «СЗХНО» (), з подальшою передачею права власності ТОВ «НВО «СЗХНО», відповідно дилерської угоди.

Щодо взаємовідносин ТОВ «НВО «СЗХНО» з ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» (), то відповідач зазначив, що в ході проведення перевірки встановлено, що задекларовані на адресу ТОВ "НВО "СЗХНО" товари ТОВ "САНІТАНЛЮС-ДНЕПР" від інших суб`єктів господарювання по ланцюгу постачання не придбавались (не отримувались), що свідчить про неможливість фактичного постачання товарів.

Також, згідно отриманої податкової інформації відсутня інформація щодо ТОВ "САНІТАПЛЮС-ДНЕПР" про основні засоби, об`єкти оподаткування, земельні ділянки (в охоплених узагальненою податковою інформацією періодах або за останні попередні звітні періоди), про балансову вартість основних засобів (фінансовий звіт підприємства з моменту

реєстрації не подавався до контролюючих органів), відсутні об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язаних з оподаткуванням, про наявні транспортні засоби. Також, згідно даних ЄРПН встановлено, що протягом 2018 року у ТОВ "САНІТАПЛЮС- ДНЕПР" відсутнє придбання товарів (послуг), необхідних для ведення господарської діяльності: газу, електроенергії, не встановлено придбання послуг по оренді землі, офісних, складських приміщень, навантажувально-розвантажувальних робіт, та інше.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ТОВ "САНІТАПЛЮС-ДНЕПР" є фігурантом кримінального провадження №№0000064 від 09.06.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 212 КК України.

Таким чином, окрім встановлення неможливості проведення господарських операцій ТОВ ''САНІТАПЛЮС-ДНЕПР", аналізом баз даних податкових органів Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області в узагальненій податковій інформації від 28.01.2019 року, відсутність основних засобів виробництва, складських приміщень, транспортно-торгівельного обладнання для здійснення господарської діяльності, відсутність підприємств за податковою адресою, відсутність трудових ресурсів у ТОВ "САНІТАПЛЮС-ДНЕПР" встановлено досудовим розслідуванням в рамках кримінального провадження №0000064.

Відповідач вважає, що в ході перевірки ТОВ «НВО «СЗХНО» не підтверджено факт реальності проведених операцій з придбання товарів, послуг по відображеним операціям з ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР», а надані документи не можуть братися до уваги, як первинні документи, навіть за наявності всіх формальних реквізитів.

Щодо взаємовідносин ТОВ «НВО «СЗХНО» з ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» (), то відповідач зазначив, що в ході проведення перевірки встановлено, що задекларовані на адресу ТОВ «ПВО «СЗХНО» послуги ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» від інших суб`єктів господарювання по ланцюгу постачання не придбавались (не отримувались), що свідчить про неможливість фактичного постачання послуг.

Також, згідно даних ЄРПН встановлено, що протягом 2018 року у ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» відсутнє придбання товарів (послуг), необхідних для ведення господарської діяльності: газу, електроенергії, не встановлено придбання послуг по оренді землі, офісних, складських приміщень, тощо.

Крім того, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» є фігурантом кримінального провадження №№0000064 від 09.06.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 212 КК України.

Таким чином, перевіркою встановлено, що фактично ТОВ «НВО «СЗХНО» здійснено безпідставне документальне оформлення господарських операцій з ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» та ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» і враховано у бухгалтерському обліку первинні документи всупереч норм частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.1, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсна зміна в структурі зобов`язань підприємства.

Щодо податку на додану вартість, то відповідач зазначив, що перевіркою встановлено заниження податку на додану вартість на суму 2 516 741 грн, в тому числі за вересень 2018 року на суму 14950 грн, за грудень 2018 року на суму 2 501 791 грн та завищення від`ємного значення за грудень 2018 року на суму 651701 грн (рядок 21 податкової декларації з ПДВ «сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду»).

При цьому проведеною перевіркою встановлено порушення ТОВ «НВО «СЗХНО» вимог пп. 14.1.185, 14.1.191, п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, 44.2, 44.3 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 СТ.198 Податкового кодексу України в частині безпідставного віднесення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість операцій з придбання товарів, робіт (послуг) по задекларованих операціях від ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» (код за ) та ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» (код за ) фактичне здійснення яких в ході проведення перевірки не підтверджено на загальну суму 3 168 442 грн, в тому числі в розрізі звітних податкових періодів: у грудні 2018 року на суму 3 168 442 грн.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, відповідач зазначив, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету. Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Крім того, відповідач вказав на те, що перевіркою відображених у рядках 16 Декларацій «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» показників встановлено їх завищення у вересні 2018 року на суму 14950 грн. та заниження у грудні 2018 року на суму 14950 грн. Завищення р.16 декларації з ПДВ за вересень 2018 року призвело до завищення р.17 «Усього податкового кредиту» за вересень 2018 року на суму 14950 грн. Зазначене порушення р.16 декларації з ПДВ (завищення у вересні 2018 року на суму 14950 грн. та заниження у грудні 2018 року на суму 14950 грн.) здійснено внаслідок порушення ТОВ «НВО «СЗХНО» п.6 розд. VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 р. №21.

TOB «НВО «СЗХНО» подано уточнюючий розрахунок за квітень 2018 р. (від 14.12.2018, №), яким збільшено р.7«Б», р.9 декларації на суму 14950 грн., що призвело до зменшення р.21 декларації на суму 14950 грн. П.6 розд. VI Порядку, затвердженого наказом МФУ від 28.01.2016 р. №21 зазначено: «У разі виправлення значення рядка 21 декларації, яке у майбутніх періодах впливатиме на значення рядка 18 чи рядка 20.2, уточнюючий розрахунок подається за кожний звітний період, у якому значення рядка 21 декларації впливало на значення рядка 18 чи рядка 20.2.». ТОВ «НВО «СЗХНО» в порушення п.6 розд. VI Порядку, подано декларацію за грудень 2018 р. (від 18.01.2019, №), в якій зменшило р.16 на суму 14950 грн. (замість зменшення р.16 декларації з ПДВ за вересень 2018 р.). Зазначена сума заниження податку на додану вартість за вересень 2018 року міститься у складі розрахунку до податкового повідомлення - рішення від 29.08.2019 № 3 про визначення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 3145926,25 грн., з них основного платежу 2516741,00 грн. та штрафних санкцій 629185,25 грн. Проте, зазначене порушення ТОВ «НВО «СЗХНО» не оскаржується.

Таким чином, в результаті допущення платником податків вищевказаних порушень податкового законодавства, встановлено заниження податку на додану вартість всього на суму 2 516 741 грн., в тому числі в розрізі звітних податкових періодів: у вересні 2018 року на суму 14950 грн., у грудні 2018 року на суму 2 501 791 грн. та завищення суми від`ємного значення за грудень 2018 р. на суму 651701 грн.

Щодо визначення грошового зобов`язання за результатами встановленого порушення в частині не утримання та не сплати до бюджету податку на доходи нерезидентів при виплаті доходів на користь нерезидентів з джерелом їх походження з України у виді визнаних штрафних санкцій, то як зазначив відповідач, проведеною перевіркою встановлено, що ТОВ «НВО «СЗХНО» здійснювало виплати доходів нерезидентам з джерелом походження з України у вигляді сплати штрафних санкцій за порушення умов контрактів у сфері зовнішньоекономічної діяльності з нерезидентом Республіки Казахстан ТОО «АльянсЭнергоПром» та нерезидентом Російської Федерації ООО «ПКФ «ПромЭнергоМаш».

ТОВ «НВО «СЗХНО» здійснено виплату штрафних санкцій на користь ТОО «АльянсЭнергоПром» 13.03.2018 у сумі 3000 дол.США (77.773,84 грн) з поточного рахунка НОМЕР_2 в АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627), платіжне доручення №4. Виплата штрафних санкцій на користь нерезидента відображена в бухгалтерському обліку проводками Дт 312/Кт 948 на суму 3000 дол.США (77.773,84 грн).

ТОВ «НВО «СЗХНО» здійснено перерахування штрафних санкцій за контрактом №НП028/02/17-01 від 28.02.2017 з ООО «ПКФ «ПромЭнерго Маш» 03.07.2018 у сумі 1.266.049,09 рос.руб. (526.005,42 грн.) з поточного рахунка НОМЕР_2 в АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627), платіжне доручення №3. Виплата штрафних санкцій на користь нерезидента відображена в податковому і бухгалтерському обліку проводками Дт 312/Кт 948 на суму 1.266.049,09 рос. руб. (526.005,42 грн).

При цьому, на думку відповідача, відповідно до п.п 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Отже, згідно з п.п. 141.4.2 п.141.4 ст. 141 Податкового кодексу України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

ТОВ «НВО «СЗХНО» протягом 2018 року виплачував доходи нерезидентам у виді визнаних штрафів за неналежне виконання зовнішньоекономічних контрактів без утримання податку на доходи нерезидентів. З метою підтвердження звільнення від оподаткування у 2018 році виплачених на користь нерезидентів штрафів на підставі пп. 103.4 ст.103 ПКУ ТОВ «НВО «СЗХНО» під час перевірки надало копію довідки щодо статусу податкового резидента ООО «ПКФ «ПромЭнергоМаш» в Російській Федерації від 23.07.2019 № 2-8-11/43806Э за 2018 звітний рік, виданої Міжрегіональною інспекцією Федеральної податкової служби по централізованій обробці даних Російської Федерації.

Проте, у порушення п.103.4 ст.103 ПКУ до перевірки не надано оригінал довідки або її нотаріально засвідченої копії.

Крім того, у наданій на перевірку копії була відсутня печатка органу, що видав таку довідку.

Довідка щодо статусу податкового резидента ТОО «АльянсЭнергоПром» в Республіці Казахстан для звільнення від оподаткування згідно з міжнародними угодами України до перевірки не надана.

У зв`язку з вищенаведеним, на думку відповідача, ТОВ «ПВО «СЗХНО» не мало права застосовувати звільнення від оподаткування доходів нерезидентів з джерелом їх походження з України у 2018 році відповідно до п.103.9. ст.103 ПКУ.

Таким чином, перевіркою встановлена заниження у 2018 році податку на доходи нерезидентів з джерелом їх походження з України на загальну суму 126.600,38 грн, у т.ч.: -1 квартал 2018 року - 11.666,07 грн (77.773,84 грн х 15%); - II квартал 2018 року - 35.033,50 грн (233.556,69 грн х 15%); - III кварталі 2018 року - 79.900,81 грн (526.005,42 грн х 15%).

Крім того, ТОВ «НВО «СЗХНО» не подало контролюючому органу за своїм місцезнаходженням звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів за 2018 рік (додаток ПН «Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України» до рядку 23 Податкової Декларації з податку на прибуток підприємств) у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, що є порушенням п.103.9. ст.103 ПКУ, наказу Міністерства доходів і зборів України від 30 грудня 2013 року № 872 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» (із змінами і доповненнями) по двом нерезидентам - ТОО «АльянсЭнергоПром» (Республіка Казахстан) і ООО «ПКФ «ПромЭнерго Маш» (Російська Федерація).

Як наслідок, контролюючий орган відповідно до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України наклало штраф в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

На підставі вищевикладеного, Головне управління ДПС у Луганській області вважає податкові повідомлення-рішення від 29.08.2019 № 3, від 29.08.2019 № 3, від 29.08.2019 № 3, від 04.09.2019 № 3, від 04.09.2019 № 3 такими, що прийняті у відповідності до норм Податкового кодексу України та чинного законодавства, а тому просило суду відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (т.2 а.с.102-113).

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій серед іншого вказав на те, що відповідно до п. 7 Змін, що вносяться до деяких актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 р. № 846 у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 682 Питання Державної податкової служби слова державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу виключити.

Таким чином, Кабінет Міністрів України, усунувши зазначені положення з власного нормативно-правового акту, фактично визнав їх невідповідність положенням чинного законодавства, зокрема ст. 104 Цивільного кодексу України, яка регулює порядок припинення юридичної особи (у тому числі публічного права), та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-ІV, дія якого розповсюджується без виключення на всіх юридичних осіб як приватного, так і публічного права.

Так, згідно з положеннями ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Отже, правонаступник у юридичної особи може з`явитися лише після її припинення із внесенням відповідних даних до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тобто у разі приєднання і юридична особа, яка припиняється, і її правонаступник одночасно існувати не можуть.

Станом на момент винесення спірних податкових повідомлень-рішень у вказаному реєстрі були відсутні як дані про юридичних осіб, правонаступником яких є Головне управління ДПС у Луганській області, та і дані про юридичних осіб - правонаступників Головного управління ДФС у Луганській області. (т.2 а.с.176-183).

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких серед іншого вказав на те, що Постановою КМУ від 25.09.2019 № 846 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесені зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р та виключені з цього розпорядження слова «державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу», що, на думку позивача, свідчить про скасування наданих раніше Державній податковій службі повноважень Державної фіскальної служби.

Проте, позивачем хибно трактовані внесені вищевказаною постановою КМУ № 846 зміни, оскільки зазначені зміни були внесені з огляду на те, що у складі Державної фіскальної служби України маються підрозділи податкової міліції, які до складу Державної податкової служби України не увійшли.

В той же час, прийняття КМУ постанови від 18.12.2018 №1200 та розпорядження від 21.08.2019, відповідно до яких Державна податкова служба України здійснює функції і повноваження Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу, позбавили підрозділи податкової міліції будь-яких повноважень.

І саме для надання підрозділам податкової міліції повноважень для здійснення своїх функцій у складі Державної фіскальної служби України:

- з розпорядження КМУ від 21.08.2019 № 682-р були виключені слова «державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу»;

- з постанови КМУ від 18.12.2019 № 1200 (п.2) були виключені слова «державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску».

При цьому, цю ж постанову доповнено абзацом наступного змісту: «Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.»

Таким чином, змінами внесеними постановою КМУ від 25.09.2019 № 846, на яку посилається позивач, у ДПС вилучені лише функції, що стосувались повноважень підрозділів податкової міліції, яка продовжує їх здійснювати у складі ДФС України, повноваження ж з реалізації Державною податкової службою державної податкової політики та державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, вищевказаними нормативно-правовими актами залишено за ДПС України (т.2 а.с.198-200).

Також відповідач подав до суду додаткові пояснення, в яких висловив свою позицію з приводу наданих позивачем доказів, а саме: рішення Господарського суду Луганської області від 19.11.2019 по справі №913/489/19 та висновку експертів за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи №25175/26295 від 16.12.2019 (т.2 а.с.241-244).

Представник позивача подав до суду додаткові пояснення з приводу оподаткування доходів нерезидентів (т.3 а.с.74-76).

Судом по справі вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою суду від 30.10.2019 відкрито провадження у справі після усунення недоліків позовної заяви, визначено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні з призначенням дати підготовчого засідання (т.1 а.с.1-2).

Ухвалою суду від 24.12.2019 продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №360/4289/19 на тридцять днів (т.2 а.с.235).

Ухвалою від 23.01.2020 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача Суткового Андрія Миколайовича про зупинення провадження у справі (т.3 а.с.21).

Ухвалою від 23.01.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (т.3 а.с.13).

Ухвалою суду від 19.02.2020 за клопотаннями представників позивача зупинено провадження у справі до 03.03.2020 у зв`язку з їх відрядженням (т.3 а.с.58).

Ухвалою суду від 03.03.2020 провадження у справі поновлено (т.3 а.с.95).

Ухвалою від 03.03.2020 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача Суткового Андрія Миколайовича про зупинення провадження у справі (т.3 а.с.106-107).

В судовому засіданні 03.02.2020 за клопотанням представника відповідача був допитаний у якості свідка начальник відділу перевірок платників Сєвєродонецького управління податкових перевірок, транфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у Луганській області Плєшаков В.В.

Вказаний свідок пояснив суду, що входив до складу перевіряючих ТОВ «НВО «СЗХНО», та надав суду пояснення з приводу виявлених під час перевірки порушень, що відображені в акті перевірки. Також зазначив, що під час перевірки періоду 2017 року не було встановлено наявність напівфабрикатів, з яких можливо було б виготовити реторти та кришки реторт на орендованому обладнанні у ФОП ОСОБА_2 . При цьому було встановлено наявність виготовленої продукції за дилерською угодою між позивачем та заводом ТОВ «СЗХНО». Працівники до ТОВ «НВО «СЗХНО» були набрані лише в середині грудня 2017 року, до того періоду на підприємстві робили лише директор і бухгалтер. Цивільно-правові угоди з найманими працівниками у 2017 році не укладались, договір аутсорсингу був укладений лише у 2018 році. Активи заводу були переведені лише у 2018 році. Повністю роботизованого процесу виготовлення продукції на підприємстві немає, і дві особи (директор та головний бухгалтер) не можуть бути задіяні в повному процесі виготовлення продукції.

При визначенні нереальності господарських операцій ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» і ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» враховували податкову інформацію, відсутність складських приміщень, аналізували ланцюг постачання товару, а також інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень щодо наявності кримінального провадження. Щодо комп`ютерної програми, придбаної у ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ», то підприємство показало її наявність на комп`ютері, однак ідентифікувати, що це саме ця програма у перевіряючих можливості не було.

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, надали суду пояснення аналогічні адміністративному позову та відповіді на відзив, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнала, надала суду пояснення аналогічні відзиву та запереченням на відповідь на відзив, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача та свідка, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «НВО «СЗХНО», , зареєстровано 16.10.2007 в Сєвєродонецькій міській раді Луганської області, свідоцтво про державну реєстрацію від 16.10.2007 № 0014026; місцезнаходження платника податків: 93404 Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 5-Д6/1; взято на податковий облік в органах державної податкової служби 17.10.2007 за №1486, станом на 23.07.2019 перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Луганській області; основним видом економічної діяльності є 25.29 виробництво інших металевих баків, резервуарів і контейнерів (т.1 а.с.83).

Відповідно до пп.20.1.4, п.20.1, ст.20, п.п.75.1.2, п.75.1, ст.75, ст.77, ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (із змінами та доповненнями), плану-графіку проведення документальних перевірок на 2019 рік, на підставі наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 21.03.2019 №289 проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «НВО «СЗХНО» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

Копію наказу ГУ ДФС у Луганській області 21.03.2019 №289 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВО «СЗХНО» та письмове повідомлення від 21.03.2019 №48 направлено 21.03.2018 засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення, які вручені 22.03.2019 за довіреністю Рясненко. (т.2 а.с.116-119).

Наказом ГУ ДФС у Луганській області від 02.04.2019 №358, у зв`язку з неможливістю проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВО «СЗХНО», призначеної згідно наказу ГУ ДФС у Луганській області від 21.03.2019 №289, з причини надходження листа підприємства від 28.03.2019 №510 про пошкодження первинних документів, керуючись п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України терміни проведення документальної планової виїзної перевірки перенесено до дати відновлення в межах строків, визначених абз. 3 п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України та надання до перевірки документів фінансово-господарської діяльності та надано строк для відновлення втрачених документів протягом 90 календарних днів з 29.03.2019 (т.2 а.с.122,123-125).

З урахуванням спливу терміну, наданого на відновлення документів, на підставі наказу №289 від 21.03.2019 та наказу №358 від 02.04.2019 документальна планова виїзна перевірка ТОВ "НВО "СЗХНО" розпочата з 27.06.2019 (т.2 а.с.120).

Перевірка проводилась з 27.06.2019 по 11.07.2019.

Термін перевірки подовжувався з 12.07.2019 по 18.07.2019 на підставі наказу ГУ ДФС у Луганській області від 09.07.2019 №824.

Копію наказу ГУ ДФС у Луганській області 02.04.2019 №358 про перенесення терміну проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВО «СЗХНО» вручено 02.04.2019 бухгалтеру Кравченко О.М., про що свідчить її особистий підпис (т.2 а.с.122).

Копію листа ГУ ДФС у Луганській області від 24.06.2019 №6009/10/12-32-14-13-11 про поновлення терміну проведення перевірки вручено 27.06.2019 бухгалтеру Кравченко О.М., що також підтверджується її особистим підписом (т.2 а.с.120).

Перевірку проведено з відома та у присутності директора Григорського ОСОБА_3 М. та головного бухгалтера Кравченко О.М.

Таким чином, позивач допустив ревізорів контролюючого органу до перевірки, а тому жодні зауваження позивача про те, що відповідач порушив вимоги Податкового Кодексу України під час вручення копії наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення перевірки є незмістовними, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а крім того належним способом захисту порушених прав, в разі допуску платником податку контролюючого органу до перевірки, є оскарження безпосередньо податкових повідомлень-рішень, винесених за наслідками такої перевірки.

За результатами проведення перевірки Головним управлінням ДФС у Луганській області складено акт № 501/12-32-14-13-05/35487040 від 25.07.2019 (т.1 а.с.37-92).

Під час перевірки серед інших встановлені наступні порушення ТОВ «НВО «СЗХНО»:

1.п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.п.16.1.12 п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.2, ст.44 розділу І Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), п.1 ст.9, ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, п.6, п.11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року, п.З Положення (стандарту) бухгалтерського обліку З Звіт про фінансові результати, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 3448177 грн, у тому числі за 2017 рік у сумі 468000 грн, за півріччя 2018 року у сумі 1032 грн, за три квартали 2018 року у сумі 1032 грн, за 2018 рік у сумі 2980177 грн.

За результатами встановленого порушення винесене податкове повідомлення рішення від 29.08.2019 №3 про визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 4310221,25 грн, з них основного платежу 3448177,00 грн та штрафних санкцій 862044,25 грн.

2.п. 44.1, 44.2, 44.3 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (зі змінами і доповненнями), п.4, 5 р.V, п.6 розд. VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого:

- занижено податок на додану вартість всього на суму 2 516 741 грн, в тому числі за вересень 2018 року на суму 14950 грн, за грудень 2018 року на суму 2501791 грн.

За результатами встановленого порушення винесене податкове повідомлення - рішення від 29.08.2019 № 2 про визначення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 3145926,25 грн, з них основного платежу 2516741,00 грн та штрафних санкцій 629185,25 грн;

- завищено від`ємне значення за грудень 2018 рік на суму 651701 грн (рядок 21 податкової декларації з ПДВ «сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду»).

За результатами встановленого порушення винесене податкове повідомлення - рішення від 29.08.2019 №3 про зменшення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 651 701,00 грн.

3. п. 103.2 ст.103, пп.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України в частині не утримання та не сплати до бюджету податку на доходи нерезидентів при виплаті доходів на користь нерезидентів з джерелом їх походження з України у виді визнаних штрафних санкцій на загальну 126.600,38 грн, у т.ч.:

-1 квартал 2018 року 11,666,07 грн;

- II квартал 2018 року - 35.033,50 грн;

- III кварталі 2018 року - 78.900,81 грн.

За результатами встановленого порушення винесене податкове повідомлення - рішення від 04.09.2019 № 3 про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 157000,48 грн., з них основного платежу 125600,38 грн. та штрафних санкцій 31400,10 грн.

4.п.103.9. ст.103, п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України, наказу Міністерства доходів і зборів України від 30 грудня 2013 року № 872 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» (із змінами і доповненнями) в частині не подання контролюючому органу за своїм місцезнаходженням звіту про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів за 2018 рік (додаток ПН «Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України» до рядку 23 Податкової Декларації з податку на прибуток підприємств) за операціями з виплати доходів на користь нерезидентів ТОО «АльянеЭнергоПром» (Республіка Казахстан) і ООО «ПКФ «ПромЭнергоМаш» (Російська Федерація).

За результатами встановленого порушення винесене податкове повідомлення - рішення від 04.09.2019 № 3 про застосування штрафних санкцій у сумі 340,00 грн.

28.08.2019 позивач подав заперечення за вих.№1795 на вказаний акт перевірки, однак вже 03.09.2019 відкликав їх заявою за вих.№1926 (т.1 а.с.141-142,147).

Правом на адміністративне оскарження вказаних вище податкових повідомлень-рішень позивач не скористався та за захистом порушених прав звернувся до суду.

Оглядом податкових повідомлень-рішень судом встановлено, що дійсно всі вони винесені Головним управлінням ДПС у Луганській області (т.1 а.с.93-97).

Позивач вважає, що оскільки перевірку проводило ГУ ДФС у Луганській області, акт перевірки складав також ГУ ДФС у Луганській області, тому і податкові повідомлення-рішення повинно було виносити ГУ ДФС у Луганській області. При цьому, оскільки станом на дату їх винесення та на дату розгляду справи по суті ГУ ДФС у Луганській області не припинено, а отже ГУ ДПС у Луганській області не набуло правонаступництва в силу ст.104 ЦК України, як наслідок, прийняті ним податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Між тим, з такими доводами позивача суд погодитись не може з наступних підстав.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», реорганізовано ДФС України та утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України.

Також, згідно п. 2 Постанови № 1200 Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1. Реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р «Питання Державної податкової служби» погоджено з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.

На виконання вищевказаного розпорядження наказом ДПС України від 28.08.2019 року «Про початок діяльності Державної податкової служби України» розпочато виконання Державною податковою службою України функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється (т.2 а.с.149).

В свою чергу наказом Головного управління ДПС у Луганській області від 29.08.2019 № 5 «Про початок діяльності Головного управління ДПС у Луганській області» Головним управлінням ДПС у Луганській області розпочато виконання функцій і повноважень Головного управління ДФС у Луганській області, що припиняється (т.2 а.с.148).

Наказом Державної податкової служби України від 12.07.2019 № 14 затверджене Положення про Головне управління ДПС у Луганській області (т.2 а.с.150).

Відповідно до пункту 1 Положення, Головне управління ДПС у Луганській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Луганській області (т.2 а.с.151-152).

Той факт, що станом на теперішній час ГУ ДФС у Луганській області не припинено, не впливає на факт правонаступництва ГУ ДПС у Луганській області, оскільки в розумінні адміністративного права під правонаступництвом необхідно розуміти заміну одного суб`єкту з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншого суб`єкту (правонаступника).

В даному випадку визначальною умовою є саме факт правонаступництва, тобто передача прав та обов`язків (адміністративної компетенції) однієї особи іншій.

Підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень, а саме: ліквідація органу чи посади; припинення юридичної особи шляхом її злиття, приєднання, поділу, перетворення; звільнення з посади чи інше припинення повноважень посадової особи.

При цьому в правовій державі повинен реалізовуватись принцип безперервності державної влади, який полягає у тому, що функції держави не зникають разом з припиненням юридичної особи публічного права (крім випадку повної відмови держави від виконання певних функцій), а тому в будь-якому випадку повноваження таких суб`єктів, які фактично не виконують свої встановлені законом функції, переходять (публічне правонаступництво) органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань.

Отже, у зв`язку з завершенням заходів з утворення Державної податкової служби України та оголошенням про початок її діяльності, та відповідно і її територіальних органів, а також наявністю у Головного управління ДПС у Луганській області статусу правонаступника прав та обов`язків Головного управління ДФС у Луганській області, були наявні правові підстави для винесення податкових повідомлень - рішень за результатами документальної планової перевірки ТОВ «НВО «СЗХНО» правонаступником Головного управління ДФС у Луганській області - Головним управлінням ДПС у Луганській області в силу правонаступництва саме адміністративної компетенції.

Посилання позивача на те, що Постановою КМУ від 25.09.2019 № 846 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесені зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р та виключені з цього розпорядження слова «державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу», що, на думку позивача, свідчить про скасування наданих раніше Державній податковій службі повноважень Державної фіскальної служби, є неприйнятними, оскільки вказані зміни стосуються лише надання підрозділам податкової міліції повноважень для здійснення своїх функцій у складі Державної фіскальної служби України:

- з розпорядження КМУ від 21.08.2019 № 682-р були виключені слова «державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу»;

- з постанови КМУ від 18.12.2019 № 1200 (п.2) були виключені слова «державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску».

При цьому, цю ж постанову доповнено абзацом наступного змісту: «Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.»

Таким чином, змінами внесеними постановою КМУ від 25.09.2019 № 846, на яку посилається позивач, у ДПС вилучені лише функції, що стосувались повноважень підрозділів податкової міліції, яка продовжує їх здійснювати у складі ДФС України, повноваження ж з реалізації Державною податкової службою державної податкової політики та державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, вищевказаними нормативно-правовими актами залишено за ДПС України.

Що стосується посилання позивача на відсутність юридичної сили акта перевірки через відсутність на ньому підпису ревізора, що здійснювала перевірку, суд зазначає наступне.

Оглядом акту ГУ ДФС у Луганській області № 501/12-32-14-13-05/35487040 від 25.07.2019 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВО «СЗХНО» судом встановлено, що ОСОБА_4 - головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок окремих платників управління аудиту ГУ ДФС у Луганській області згідно направлення від 26.06.2019 №587, виданого ГУ ДФС у Луганській області, приймала участь у перевірці позивача, однак акт не підписаний нею, замість підпису зазначено, що перебуває у відпустці (т.1 а.с.37-92).

Відповідач на підтвердження перебування інспектора у відпустці надав витяг з наказу ГУ ДФС у Луганській області від 01.07.2019 №132-в «Про надання відпусток», згідно якого у період з 15.07 по 29.07.2019 ОСОБА_4 перебувала в основній відпустці (т.2 а.с.127).

З додатку 4 до акту перевірки вбачається, що ОСОБА_4 входила до складу групи ревізорів, що перевіряла та робила висновки щодо декларування податку на додану вартість, сум податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, сум від`ємного значення податку на додану вартість. Даний додаток також не містить підпису вказаного ревізора (т.2 а.с.128-129).

При цьому сторони не заперечують, що ревізор-інспектор Гречишкіна І.В. приймала участь безпосередньо під час перевірки.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи по суті існує правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 03.12.2019 у справі №1440/1965/18, згідно якої акт перевірки, не підписаний хоча б однією із посадових осіб контролюючого органу, є нечинним і на його підставі не можуть прийматися рішення про нарахування платнику податків податкових зобов`язань.

Оскільки суд першої інстанції зобов`язаний врахувати висновки Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд, розглядаючи дану справу по суті, виходить з наступного.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

За приписами статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

Застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727 (далі - Порядок № 727).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 727 визначено, що акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами пунктів 1 та 2 розділу ІІ вказаного Порядку результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а у разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки.

Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими особами контролюючого органу, який проводив перевірку, а також посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 727, акт (довідка) документальної перевірки складається з чотирьох частин: вступної, загальних положень, описової частини та висновку. До акта (довідки) документальної перевірки додаються інформативні додатки.

Згідно пункту 2 розділу V Порядку № 727, акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється в контролюючому органі протягом 5 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або застосовують консолідовану сплату та у випадках проведення документальних перевірок дотримання законодавства з питань державної митної справи, - протягом 10 робочих днів), з дотриманням визначених у пункті 5 цього розділу вимог щодо реєстрації актів документальних перевірок.

При цьому строк складення акта (довідки) документальної перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого Податковим кодексом та Митним кодексом.

Пунктом 1.1. ДСТУ 4163-2003 (Уніфікована система Організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів) (далі - ДСТУ 4163-2003) передбачено, що цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності (далі - організацій).

Відповідно до пункту 1.2. ДСТУ 4163-2003 цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів.

Документи, що їх складають в організації, згідно пункту 4.4. ДСТУ 4163-2003 повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва організації (07), назва виду документа (10) (не зазначають на листах), дата (11), реєстраційний індекс документа (12), заголовок до тексту документа (19), текст документа (21), підпис (23).

Згідно з пунктом 3.12. Національного стандарту України ДСТУ 2732:2004 «Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять», затвердженого наказом від 28 травня 2004 року №97 Держспоживстандарту України (далі - ДСТУ 2732:2004), юридична сила (службового документа) - властивість службового документа, надана чинним законодавством, яка є підставою для вирішення правових питань, здійснювати правове регулювання і (або) управлінські функції.

Підпунктом 4.1.7. пункту 4.1. ДСТУ 2732:2004 визначено, що підпис службового документа - реквізит службового документа, який свідчить про відповідальність особи за його зміст та є єдиний чи один з реквізитів, що надають документові юридичної сили.

Таким чином, враховуючи наведені вимоги ПК України та Порядку № 727, а також приписи ДСТУ 4163-2003 та 2732:2004, підписання Акту перевірки посадовими особами контролюючого органу є основною умовою дійсності такого акту.

Відповідно до статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною другою статті 77 вказаного Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, допустимість як властивість доказів поєднує в собі декілька вимог. Доказ вважається допустимим, якщо він отриманий уповноваженим суб`єктом, з дотриманням належної правової процедури та є закріпленим у відповідному джерелі.

Відсутність підпису посадової особи в акті перевірки, хоча вона була направлена на таку перевірку і у вступній частині акту зазначена як така, що цю перевірку проводила, робить такий акт перевірки недопустимим доказом. А відповідно до статті 74 КАС України суд не бере до уваги недопустимі докази.

Отже відсутність підпису посадових осіб контролюючого органу у акті перевірки, які його склали, робить такий акт нечинним, а тому такий акт не може слугувати підставою для нарахування платнику податків податкових зобов`язань.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі непідписаного акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатися законними, а тому підлягають скасуванню.

Також суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При цьому, серед інших доводів незгоди з прийнятими контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, позивач також вказав і на підстави незгоди по суті виявлених порушень.

З огляду на це, суд зобов`язаний їх також перевірити та надати правову оцінку.

Щодо встановленого порушення заниження податку на прибуток.

Проведеною документальною перевіркою встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 3448177 грн, у тому числі за 2017 рік у сумі 468 000 грн, за півріччя 2018 року у сумі 1032 грн, за три квартали 2018 року у сумі 1032 грн, за 2018 рік у сумі 2 980 177 грн.

При цьому, контролюючий орган встановив таке заниження податку аналізуючи серед іншого взаємовідносини ТОВ «НВО «СЗХНО» з ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» та ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ».

Щодо взаємовідносин ТОВ «НВО «СЗХНО» з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), суд зазначає наступне.

У періоді, що перевірявся ТОВ «НВО «СЗХНО» укладено з ФОП ОСОБА_1 договори оренди обладнання №01/17 від 01.07.2017, №12/1-АО від 14.12.2017 (т.1 а.с.98-99).

Предметом договору є операції з оперативної оренди зварювального комплексу CZ22-2x12,5 (у комплекті з пристроями), машини листозгинальної 3-х валкової, установки для дугового зварювання УДГУ-50 та трьохвалкових листозгинальних вальців.

Дане обладнання передається в строкове платне використання (оренду) для використання в господарській діяльності ТОВ «НВО «СЗХНО». Розмір орендної плати за об`єкт оренди визначається у відповідних додатках/додаткових угодах та актах наданих послуг.

Згідно акта прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 31.12.2017 року вартість оренди за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 року склала 2 600 000,00 грн (т.1 а.с.103).

Згідно регістрів бухгалтерського обліку по рахунку 6312 «Розрахунки з постачальниками послуг» по постачальнику ФОП ОСОБА_1 зазначено наступне:

Станом на 01.07.17 сальдо початкове складає 0,00 грн.

У грудні 2017 в бухгалтерському обліку відображено наступні операції: Дт84 КтбЗ 1 на суму 2600000 грн - віднесено до інших операційних витрат витрати на оренду обладнання, з подальшим віднесенням: Дт91 Кт84 => Дт791 Кт91 у сумі 2600000грн.

Станом на 31.12.17 кредиторська заборгованість по розрахунках з ФОП ОСОБА_1 складає 2600000,00 грн.

Витрати у сумі 2600000,00 грн, понесені від оперативної оренди обладнання, підприємством включено до витрат у складі собівартості наданих робіт та послуг у рядок 2050 Звіту про фінансові результати (форма № 2).

Перевіркою встановлено, що дохід від реалізації послуг з виготовлення устаткування (реторт, кришок реторт) за 2017 рік за даними бухгалтерського обліку склав 16768784 грн, що відповідає бухгалтерській проводці Дт703 Кт79.

Основним покупцем послуг у 2017 році було ТОВ «Титан України» ().

За умовами договору №НПО-07/03/17/-03 від 07.03.2017 ТОВ «НВО «СЗХНО» зобов`язується надати ТОВ «Титан України» послуги з виготовлення устаткування для обробляння матеріалів зміненням температури згідно коду ДК 016-2010 - 28.29.60-90. (виготовлення Реторт, Кришок реторт з частково наданого матеріалу Замовника) (т.1 а.с. 104-105).

Отже, щоб надати такі послуги, ТОВ «НВО «СЗХНО» необхідно було виготовити продукцію, а саме: реторти, кришки реторт.

Крім того, умовами договору передбачено, що таке виготовлення здійснюється лише частково з матеріалу наданого Замовником, а, отже, частково таке виготовлення має бути з сировини Виконавця - ТОВ «НВО «СЗХНО».

Готова продукція - це виріб або напівфабрикат, робота, послуга що пройшли всі стадії технологічної обробки на даному підприємстві та відповідають затвердженим стандартам або технічним умовам, договору, прийняті технічним контролем підприємства і здані на склад або замовникові-покупцеві відповідно до діючого порядку прийняття продукції.

За ДСТУ 2960-94: готова продукція промислова продукція, яка закінчена виробництвом, укомплектована, відповідає вимогам стандартів і технічних умов, має документ, що засвідчує її якість, та призначена для збуту за межі підприємства.

Методологічні основи формування в бухгалтерському обліку інформації про готову продукцію визначаються П(С)БО 9 Запаси та 16 Витрати.

В бухгалтерському обліку готова продукція оцінюється у відповідності до П(С)БО 9 Запаси за первісною вартістю, яка визначається згідно з П(С)БО 16 Витрати.

П(С)БО 16 Витрати визначає два поняття собівартості готової продукції: 1) собівартість реалізованої продукції; 2) виробнича собівартість продукції.

Оцінка готової продукції при її продажу залежить від облікової політики підприємства, в частині оцінки запасів при їх вибутті. При цьому можуть застосовуватися методи, передбачені П(С)БО 9 Запаси.

При відображенні продажу готової продукції в бухгалтерському обліку зазначаються дві її оцінки: оцінка, що прийнята підприємством згідно з обліковою політикою, - первісна вартісна (по дебету рахунку 901 Собівартість реалізації готової продукції), та оцінка, що визначаються за домовленістю сторін (по кредиту рахунку 701 Дохід від реалізації готової продукції).

Випуск продукції з виробництва та передача її на склад оформлюється накладними відомостями, приймально-здавальними документами, актами приймання, в яких вказується дата, шифр цеху і складу, найменування продукції, номенклатурний номер, одиниці виміру, кількість, ціна за одиницю. Кількість виробів, що оприбутковуються на склад, їх вага та обсяг вимірюється, підраховується і при необхідності зважується. Накладну виписує у двох примірниках підрозділ- здавальник (цех). На обох примірниках накладних мають бути два підписи: начальника цеху готової продукції та начальника складу готової продукції.

На підставі одного з примірників накладної, що залишається на складі готової продукції, начальник складу чи відповідальна особа заповнює картку складського обліку. У ній роблять запис про оприбуткування готової продукції, що надійшла на склад, і разом з матеріальним звітом передають до бухгалтерії. В картці або книзі визначаються назва продукції, її номенклатурний номер, одиниця виміру, розмір, марка, ціна за одиницю.

Облік готової продукції повинен забезпечити контроль за виконанням завдань по випуску продукції згідно договірного асортименту на всіх стадіях її руху; зберігання готової продукції за обсягом, асортиментом та якістю; своєчасною випискою документів на відвантаження; використання фінансових і матеріальних ресурсів за допомогою складання планових і фактичних калькуляцій собівартості продукції.

Аналітичний облік готової продукції на підприємствах ведеться за місцями її зберігання та окремими видами у натуральних, умовно-натуральних і вартісних показниках.

Для синтетичного обліку готової продукції призначено активний рахунок 26 «Готова продукція». Цей рахунок призначений для узагальнення інформації про наявність та рух продукції, виготовленої підприємством.

По Дт. відображається надходження готової продукції власного виробництва за первісною вартістю, по Кт. - списання готової продукції за сумою відхилень фактичної виробничої собівартості готової продукції від її вартості за обліковими цінами, що відноситься до реалізованої продукції, яка визначається у відсотках та обчислюється як відношення відхилень по залишку готової продукції на початок місяця та відхилень по продукції, яка здатна протягом місяця, до вартості продукції за обліковими цінами.

Процес виробництва є сукупністю операцій з виготовлення продукції використанням сировини, матеріалів, енергії, трудових ресурсів, основних засобів. У зв`язку з цим на рахунках бухгалтерського обліку повинна своєчасно, повно та правдиво відображатися інформація про фактичні витрати на виробництво продукції, яка використовується для обчислення (калькулювання) фактичної собівартості, а також для контролю за раціональним використанням трудових, матеріальних і фінансових ресурсів.

При цьому відсутність на балансі сировини, матеріалів, напівфабрикатів, які б були задіяні у виробничому процесі та які в свою чергу утворюють матеріальну (речовинну) основу готової продукції та є необхідними компонентами при її виготовленні робить процес виробництва у 2017 році ТОВ «НВО «СЗХНО» неможливим.

Факт відсутності на балансі ТОВ «НВО «СЗХНО» обліку рахунків 20 «Виробничі запаси», 25 «Напівфабрикати», 26 «Готова продукція», 701 «Дохід від реалізації готової продукції», 901 «Собівартість реалізованої готової продукції» та не зазначення оборотів по рахунках 651 «Розрахунки по обов`язковому соціальному страхуванню», 661 «Розрахунки по заробітної платі» (заробітна плата адміністративного персоналу), а також відсутність у штаті трудових ресурсів для забезпечення виробничого процесу, не заперечує і сам позивач.

Крім того, згідно наданих до ГУ ДФС у Луганській області податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) чисельність працівників ТОВ «НВО «СЗХНО» складала: 1 квартал 2017 року - 2 особи; 2 квартал 2017 року - 2 особи; з квартал 2017 року - 3 особи; 4 квартал 2017 року - 15 осіб (прийом працівників розпочато лише 19.12.17) (т.2 а.с.130-131).

Тобто відсутня достатня кількість трудових ресурсів, як одного з основних елементів виробництва.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що фактично виготовлення продукції здійснювалось ТОВ «СЗХНО» (), з подальшою передачею права власності ТОВ «НВО «СЗХНО», відповідно дилерської угоди.

Так, TOB «НВО «СЗХНО» () (Дилер) укладено з TOB «СЗХНО» () (Виробник) дилерський договір №НПО-27/02/17 від 27.02.2017, в якому зазначено в цілях розвитку взаємовигідного співробітництва та розширення ринку збуту устаткування, що випускається (далі за текстом - «Продукція») на території України, Республіки Білорусь, Російської Федерації, Республіки Казахстан відповідно до цього Договору Виробник зобов`язується на привілейованих умовах надавати у власність Дилерові повний асортимент продукції, що виготовляється Виробником Продукції, а також інформацію про цю Продукції, а Дилер в свою чергу приймає на себе зобов`язання здійснювати дії, пов`язані з просуванням і збутом наданої виробником Продукції на території Російської Федерації як самостійно, так і з можливістю залучення субдилерських організацій (т.3 а.с.31-32).

Також згідно наданих відповідачем витягів з Єдиного реєстру податкових накладних щодо зареєстрованих у 2017 році податкових накладних ТОВ «СЗХНО» на адресу ТОВ «НВО «СЗХНО» та податкових накладних ТОВ «НВО «СЗХНО» на адресу ТОВ «Титан України» вбачається, що протягом 2017 року ТОВ «СЗХНО» на адресу позивача були виписані податкові накладні на постачання реторт у кількості 193 шт. та кришки реторт 15 шт. на суму 19102875,00 грн в тому числі ПДВ 3183812,50 грн. У свою чергу, позивач на адресу ТОВ «Титан України» виписав податкові накладні на постачання реторт у кількості 193 шт. та кришки реторт 15 шт. на суму 19102875,00 грн в тому числі ПДВ 3183812,50 грн (т.3 а.с.44,45). При цьому всі податкові накладні були виписані у період з 03.04.2017 по 13.12.2017.

Отже підсумовуючи вище викладене, суд дійшов висновку про те, що наведеними доказами підтверджено те, що орендовані у ФОП ОСОБА_1 основні засоби не були задіяні у виробничому циклі підприємства, у зв`язку з відсутністю виробництва як такого на підприємстві у 2017 році. У зв`язку з чим підприємством завищено витрати задля заниження об`єкту оподаткування.

Надані позивачем накладні на відпуск товаро-матеріальних цінностей від 12.07.2017 № PH-17-0677, від 19.07.2017 № РН-17-0703, від 08.08.2017 № РН-17-0784, від 11.08.2017 № РН-17-0798, від 15.08.2017 № РН-17-0804, від 28.08.2017 № РН-17-0847, акти витрати давальницької сировини від 31.07.2017 № 13, від 03.08.2017 № 14, від 11.08.2017 № 15, від 14.08.2017 № 16 та акти розкрою давальницької сировини від 31.07.2017, від 03.08.2017, від 11.08.2017, від 14.08.2017, не спростовують висновки суду, оскільки не підтверджують здійснення виробництва продукції та використання давальницької сировини саме ТОВ «НВО «СЗХНО» (т.1 а.с.108-117).

Наявний в матеріалах справи висновок експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз №25175/26295 від 16.12.2019, проведений позивачем самостійно з власної ініціативи, суд відхиляє як доказ правомірних дій позивача, оскільки вказаний висновок зроблено на підставі аналізу облікових регістрів та наявних первинних документів бухгалтерського обліку та лише здійсненням аналізу на предмет наявності необхідних реквізитів при їх складанні та віднесення інформації до регістрів бухгалтерського обліку, тобто правильність «складання за формою» (т.2 а.с.210-224).

Оскільки у даній справі предметом доказування є саме факт наявності/відсутності здійснення виробництва з виготовлення устаткування (реторт, кришок реторт) у другому півріччі 2017 року на орендованому у ФОП ОСОБА_1 обладнанні у зв`язку з тим, що висновки акта перевірки від 25.07.2019 №501/12-32-14-13- 05/35487040 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВО «СЗХНО» ґрунтуються саме на відсутності такого виробництва, тому такий Висновок жодним чином не спростовує встановлене контролюючим органом порушення з боку позивача.

Щодо взаємовідносин ТОВ «НВО «СЗХНО» з ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» () та ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ».

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV з відповідними змінами та доповненнями (далі Закон №996-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону №996-XIV бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації (частина 1 ст.8 Закону №996-XIV).

У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (ст.1 Закону №996-XIV).

За змістом частин 1 та 2 статті 9 наведеного Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до наведеного вище, визначення господарської операції пов`язане з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Контролюючий орган під час перевірки зробив висновок про нереальність укладених між ТОВ «НВО «СЗХНО» та ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР», а також ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ», у зв`язку з чим донараховав податкові зобов`язання позивачу.

Між тим, з такими висновками контролюючого органу суд погодитись не може.

Так, судом встановлено, що ТОВ «НВО «СЗХНО» укладено договір поставки з ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» за № 27/11-01 від 27 листопада 2018 року.

Відповідно до умов Договору Постачальник (ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР») зобов`язується поставити Товар у власність, а Покупець (ТОВ "НВО "СЗХНО") зобов`язується прийняти та оплатити поставлений Товар. Найменування, асортимент, комплектність, кількість, ціна одиниці і загальна вартість Товару узгоджується Сторонами у рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною Договору (т.1 а.с.128-131).

Згідно із вимогами зазначеного договору ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» поставило ТОВ «НВО «СЗХНО» металопрокат, у т. ч.: поковки 09Г2С, листи 6=6 10Х18Н10Т, листи 6=8 10Х18Н10Т листи 6=50 10Х18Н10Т, листи 6=20 12Х18Н10Т, листи 6=25 12Х18Н10Т та ін. загальною вартістю 18 589 809,00 грн., в т.ч. ПДВ 3 098 301,50 грн.

Вказані обставини підтверджуються рахунками-фактурами №43 від 03.12.2018 та №49 від 10.12.2018, згідно яких ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» поставлено продукції на загальну суму 18 589 809,00 грн, у т. ч. ПДВ у розмірі 3 098 301,50 грн (т.1 а.с.132-133).

Факт постачання, оплати за надані послуги та подальше використання металопрокату та виготовлення з нього продукції для реалізації підтверджено:

-видатковими накладними: №№1,2,3 від 03.12.2018; №№4,5 від 04.12.2018; №№6,7 від 05.12.2018; №8 від 06.12.2018; №№9,10,11,12 від 07.12.2018; №№13,14 від 10.12.2018; №№15,16 від 11.12.2018; №№17,18,19,20 від 12.12.2018 (т.1 а.с.134-153);

-товарно-транспортними накладними: №123 від 03.12.2018; №123-1 від 03.12.2018; № 124 від 04.12.2018; №125 від 05.12.2018; №126 від 06.12.2018; № 127 від 07.12.2018; № 127-1 від 07.12.2018; № 1210 від 10.12.2018; № 1211 від 11.12.2018; № 1212 від 12.12.2018; № 1212-1 від 12.12.2018 (т.1 а.с.154-165);

-заявками на видачу разового пропуску водіям, які здійснювали доставку продукції ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» на адресу позивача від 04.12.2018; від 05.12.2018; від 06.12.2018; від 07.12.2018; від 10.12.2018; від 11.12.2018; від 12.12.2018 та 13.12.2018, а також підтвердженням ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» факту оформлення пропусків для перетину периметра ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» по вказаним заявкам від ТОВ «НВО «СЗХНО» (т.1 а.с.166,167-177);

-податковими накладними виписаними ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» у період з 03.12.2018 по 12.12.2018 на адресу ТОВ «НВО «СЗХНО» на суму 18589809,00 грн (т.1 а.с.178-197);

-платіжними дорученнями: №2833 від 22.01.2019, №520 від 28.01.2019, №523 від 29.01.2019, №2898 від 30.01.2019, №2904 від 31.01.2019, №3024 від 07.02.2019, №3067 від 11.02.2019, №3068 від 11.02.2019, №529 від 14.02.2019, №3108 від 18.02.2019, №3109 від 18.02.2019, №3110 від 18.02.2019, №3137 від 25.02.2019, №№624,625,626 від 25.02.2019, №3138 від 26.02.2019, №630 від 26.02.2019 (т.1 а.с.198-215);

-прибутковими накладними: №№2739-2741 від 03.12.2018, №№2743,2762 від 04.12.2018, №№2763,2781 від 05.12.2018, №2783 від 06.12.2018, №№2796-2799 від 07.12.2018, №№2812,2820 від 10.12.2018, №№2823,2824 від 11.12.2018, №№2832-2835 від 12.12.2018;

-договорами поставки, згідно яких була реалізована в подальшому вироблена продукція із металопрокату придбаного у ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР»: №06-44/18 від 26.06.2018 укладеного між позивачем та ПАТ «ЮЖКОКС»№434/2018 від 26.07.2018 укладеного між позивачем та ПАТ ЗАПОРОЖКОКС», №НПО-05/11/18-32 від 05.11.2018 укладеного між позивачем та ТОВ «ВІРАВІКС Україна» (т.1 а.с.236-241, 242-247, 248-250, т.2 а.с.1);

-накладними на переміщення: №1540 від 06.12.2018, №1541 від 07.12.2018, №1542 від 11.12.2018;

-оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 201 за грудень 2018 та картками рахунку 201 (т.2 а.с.5-8, 10-12);

-оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 26 за грудень 2018 (т.2 а.с.9);

-накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів №НП000001225 від 04.12.2018, №НП000001230 від 06.12.2018, №НП000001232 від 06.12.2018, № НП000001235 від 07.12.2018, №НП000001238 від 11.12.2018, №НП000001244 від 11.12.2018, № НП000001284 від 12.12.2018, №НП000001426 від 12.12.2018 (т.2 а.с.13-20);

-забірними картками: № 294 від 03.07.2018, № 500 від 31.07.2018, № 515 від 03.08.2018, № 549 від 27.08.2018, № 570 від 04.09.2018, №932 від 19.11.2018, №1003 від 03.12.2018 (т.2 а.с.21-28);

- приймально-передавальними актами: №№160, 162, 164 за грудень 2018 року (т.2 а.с.29);

-договором оренди №20182706 від 27.06.2018 укладеного між позивачем та ТОВ «СЗХНО» щодо оренди нежитлових приміщень, в яких позивач здійснює свою господарську діяльність (т.2 а.с.30-33);

-договором оренди обладнання № НПО-01/10/17-45 від 29.09.2017 укладеного між позивачем та ТОВ «СЗХНО», на якому позивач здійснює свою господарську діяльність та виготовляє продукцію в тому числі і з метолопрокату придбаного у ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» (т.2 а.с.34-36);

-оборотно-сальдовою відомістю за рахунком 10 за 2018 рік (т.2 а.с.39);

-рішенням Господарського суду Луганської області від 19.11.2019, яке набрало законної сили 17.12.2019, у справі №913/489/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санітаплюс-Днепр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" про стягнення 1 832 252 грн. 06 коп. за договором поставки № 27/11-01 від 27 листопада 2018 року (т.2 а.с.225-228).

Також судом встановлено, що ТОВ «НВО «СЗХНО» укладено договір про надання послуг в галузі ІТ з ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» (код за ) за №0312 від 03.12.2018.

Предметом Договору є надання Виконавцем послуг Замовнику у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем. Конкретизація послуг здійснюється Сторонами у специфікаціях до цього Договору, які є його невід`ємною частиною (т.2 а.с.40-41).

Згідно специфікацій №1 від 03.12.2018 та №2 від 04.12.2018 ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» надано послуги ТОВ «НВО «СЗХНО» щодо розроблення комп`ютерної програми «Облік виробництва», виконано її монтаж та налагодження, надано консультації з питань інформатизації та здійснено супроводження встановленої комп`ютерної програми (т.2 а.с.42,44).

Факт надання послуг, оплати за надані послуги та подальше використання вказаної комп`ютерної програми в процесі виробництва підтверджено:

-актами приймання-передачі робіт: №1 від 10.12.2018, №2 від 12.12.2018, №3 від 14.12.2018, №4 від 17.12.2018 (т.2 а.с.45-49);

- податковими накладними виписаними ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» на адресу ТОВ «НВО «СЗХНО»: №264 від 10.12.2018, №281 від 12.12.2018, №291 від 14.12.2018, №325 від 17.12.2018 (т.2 а.с.50-53);

-платіжними дорученнями: №2768 від 17.01.2019, №2819 від 18.01.2019, №2831 від 21.01.2019 (т.2 а.с.54-56);

-скріншотами складових частин комп`ютерної програми «Облік виробництва» та прикладами електронних документів, складених за допомогою комп`ютерної програми (т.2 а.с.57-64).

Отже проаналізувавши у сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи повністю підтверджено, що господарські операції ТОВ «СЗХНО» з контрагентами ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» та ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» відбулись та спричинили реальні зміни майнового стану платника податків.

Суд акцентує увагу на тому, що нереальність господарських операцій має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає неприйнятними як докази посилання відповідача на наявність податкової інформації щодо ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР», згідно якої відсутня інформація про основні засоби, об`єкти оподаткування, земельні ділянки (в охоплених узагальненою податковою інформацією періодах або за останні попередні звітні періоди), про балансову вартість основних засобів (фінансовий звіт підприємства з моменту реєстрації не подавався до контролюючих органів), відсутні об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язаних з оподаткуванням, про наявні транспортні засоби, оскільки платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб.

Також суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що оскільки і ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР», і ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» є фігурантами у кримінальному провадженні №0000064 від 09.06.2016, то укладені правочини з ними є нереальними.

Судом встановлено, що ані на час укладання вказаних договорів, ані на час проведення контролюючим органом перевірки позивача, так само на час розгляду справи по суті не існує вироку суду, який набрав законної сили відносно посадових осіб ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» і ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України, а тому наявність лише порушеного кримінального провадження не є належним доказом нереальності господарських операцій з цими контрагентами.

Посилання відповідача на те, що задекларовані на адресу ТОВ «НВО «СЗХНО» послуги ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» від інших суб`єктів господарювання по ланцюгу постачання не придбавались (не отримувались), що свідчить про неможливість фактичного постачання послуг, є також неприйнятними оскільки відповідальність платника настає лише у разі доведення податковим органом недобросовісності його дій, наміру платника отримати необґрунтовану податкову вигоду шляхом змови та здійснення узгоджених, взаємозалежних, не обумовлених ринковими механізмами дій суб`єктів (юридичних або фізичних осіб), які керовані єдиним органом або особою з метою досягнення вигідних для одного з суб`єктів результатів у сфері оподаткування. Зворотне призвело б до неправомірного покладення на платника тягаря відповідальності за дії третіх осіб у багатостадійному господарському обороті.

Зазначені обставини не були доведені податковим органом у даній справі.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що ТОВ «НВО «СЗХНО» правомірно віднесло витрати з придбання металопрокату у ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» та вартість послуг з монтажу, налагоджування та супроводження комп`ютерної програми ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» до складу витрат підприємства.

При цьому позивач не оскаржує порушення зазначене контролюючим органом в частині перевірки відображеного у рядку 2150 "Витрати на збут" Звітів про фінансові результати за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 показника у загальній сумі 5145000грн, яким встановлено заниження задекларованих показників у рядку 2150 «Витрати на збут» звіту про фінансові результати всього у сумі 5732грн, у тому числі за півріччя 2018 року в сумі 5732грн, за три квартали 2018 року в сумі 5732грн, за 2018 рік в сумі 5732грн.

Щодо податку на додану вартість, то перевіркою встановлено заниження податку на додану вартість на суму 2 516 741 грн, в тому числі за вересень 2018 року на суму 14950 грн, за грудень 2018 року на суму 2 501 791 грн та завищення від`ємного значення за грудень 2018 року на суму 651701 грн. (рядок 21 податкової декларації з ПДВ «сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду»).

При цьому контролюючий орган порахував безпідставність віднесення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість операцій з придбання товарів, робіт (послуг) по задекларованих операціях від ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» (код за ) та ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» (код за ) фактичне здійснення яких в ході проведення перевірки не підтверджено на загальну суму 3 168 442 грн, в тому числі в розрізі звітних податкових періодів: у грудні 2018 року на суму 3 168 442 грн.; а також перевіркою відображених у рядках 16 Декларацій «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» показників встановлено їх завищення у вересні 2018 року на суму 14950 грн. та заниження у грудні 2018 року на суму 14950 грн.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Оскільки позивач довів реальність господарських операцій між ним та ТОВ «САНІТАПЛЮС ДНЕПР» і ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ», обидва контрагента на момент здійснення господарський операцій з позивачем були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а також до Реєстру платників податку на додану вартість, виписали на адресу позивача та зареєстрували податкові накладні, позивач сплатив кошти за отримані послуги, а тому в нього виникло право на податковий кредит.

При цьому позивач не оскаржує порушення зазначене контролюючим органом в частині перевірки відображених у рядках 16 Декларацій «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» показників встановлено їх завищення у вересні 2018 року на суму 14950 грн. та заниження у грудні 2018 року на суму 14950 грн.

Щодо визначення грошового зобов`язання за результатами встановленого порушення в частині не утримання та не сплати до бюджету податку на доходи нерезидентів при виплаті доходів на користь нерезидентів з джерелом їх походження з України у виді визнаних штрафних санкцій.

Судом встановлено та сторонами не оскаржується, що ТОВ «НВО «СЗХНО» здійснювало виплати доходів нерезидентам з джерелом походження з України у вигляді сплати штрафних санкцій за порушення умов контрактів у сфері зовнішньоекономічної діяльності з нерезидентом Республіки Казахстан ТОО «АльянсЭнергоПром» та нерезидентом Російської Федерації ООО «ПКФ «ПромЭнергоМаш», зокрема:

1.ТОО «АльянсЭнергоПром» - експортний контракт №НПО-10/07/17-25 від 10.07.2017. При виконанні експортного контракту на поставку хімічного обладнання до Республіки Казахстан ТОВ «НВО «СЗХНО» порушило п.7.4 експортного контракту № НПО-10/07/17-25 від 10.07.2017 з ТОО «АльянсЭнергоПром» в частині несвоєчасної поставки обладнання на користь нерезидента, яке фактично відбулося 07.12.2017, при оговорених у контракті строках - до 21.08.2017. У зв`язку з цим, у м.Астана (Республіка Казахстан) складено акт погодження штрафних санкцій від 04.04.2018 б/н, підписаний директором ТОВ «НВО «СЗХНО» ОСОБА_5 С. та директором ТОО «АльянсЭнергоПром» ОСОБА_6 Д., на суму штрафних санкцій 8940 дол. США, або 12% від вартості поставленого за контрактом обладнання (74500 дол.США х 12%). ТОВ «НВО «СЗХНО» здійснено виплату штрафних санкцій на користь ТОО «АльянсЭнергоПром» 16.04.2018 у сумі 8940 дол.США (233.556,69 грн) з поточного рахунка НОМЕР_2 в АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627), платіжне доручення №6 (т.3 а.с.77,88-93).

Як зазначив відповідач, виплата штрафних санкцій на користь нерезидента відображена в бухгалтерському обліку проводками Дт 312/Кт 948 на суму 8940 дол. США (233.556,69 грн).

2.ТОО «АльянсЭнергоПром» - експортний контракт № НПО-05/4/17-06 від 05.04.2017. При виконанні експортного контракту на поставку хімічного обладнання до Республіки Казахстан ТОВ «НВО «СЗХНО» порушило п.6.4 експортного контракту №НПО-05/4/17-06 від 05.04.2017 з ТОО «АльянсЭнергоПром» в частині несвоєчасної поставки обладнання на користь нерезидента, яке фактично відбулося 30.10.2017, при оговорених у контракті строках - до 01.08.2017. У зв`язку з цим у м.Астана (Казахстан), складено претензійний акт від 26.02.2018 б/н, підписаний директором ТОВ «НВО «СЗХНО» ОСОБА_5 С. та директором ТОО «АльянсЭнергоПром» ОСОБА_6 Д., на суму штрафних санкцій 3000 дол. США, рахунок на сплату штрафних санкцій від 26.02.2018 НП000000392. ТОВ «НВО «СЗХНО» здійснено виплату штрафних санкцій на користь ТОО «АльянсЭнергоПром» 13.03.2018 у сумі 3000 дол. США (77.773,84 грн) з поточного рахунка НОМЕР_2 в АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627), платіжне доручення №4 (т.3 а.с.79).

Як зазначив відповідач, виплата штрафних санкцій на користь нерезидента відображена в бухгалтерському обліку проводками Дт 312/Кт 948 на суму 3000 дол. США (77.773,84 грн).

3.ООО «ПКФ «ПромЭнерго Маш» - експортний контракт № НП028/02/17-01 від 28.02.2017. При виконанні експортного контракту на поставку хімічного обладнання до Російської Федерації ТОВ «НВО «СЗХНО» порушило п.7.1 експортного контракту № НП028/02/17-01 від 28.02.2017 в частині несвоєчасної поставки хімічного обладнання (маслоохолоджувачі) на користь нерезидента. Зокрема, за умовами контракту строк поставки обладнання - 25.08.2017, проте, фактична поставка здійснена у період з 06.10.2017 по 24.11.2017. У зв`язку з цим, ООО «ПКФ «ПромЭнергоМаш» направлено на адресу ТОВ «НВО «СЗХНО» претензійний лист від 27.03.2018 № 27/03-1, підписаний директором підприємства ОСОБА_7 , та виставлено рахунок від 27.03.2018 № 2 на сплату штрафних санкцій за контрактом на суму 1.266.049,09 рос. руб. або 5,2% від загальної суми поставленого обладнання, яка склала 24.347.098 рос. руб., з вимогою сплатити його на рахунок одержувача устаткування - Смоленської АЕС (Російська Федерація). ТОВ «НВО «СЗХНО» здійснено перерахування штрафних санкцій за контрактом №НП028/02/17-01 від 28.02.2017 з ООО «ПКФ «ПромЭнерго Маш» 03.07.2018 у сумі 1.266.049,09 рос. руб. (526.005,42 грн.) з поточного рахунка НОМЕР_2 в АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627), платіжне доручення №3 (т.3 а.с.78,80-87).

Як зазначив відповідач, виплата штрафних санкцій на користь нерезидента відображена в податковому і бухгалтерському обліку проводками Дт 312/Кт 948 на суму 1.266.049,09 рос. руб. (526.005,42 грн).

Визначальним в даному випадку є з`ясування чи відноситься виплата штрафних санкцій за порушення умов контрактів у сфері зовнішньоекономічної діяльності з нерезидентом до доходів нерезидентів з джерела походження з України.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до частини першої статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно із частиною другою статті 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Статтею 549 Цивільного Кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно з пп.14.1.122 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України для цілей оподаткування нерезидентами вважаються іноземні компанії, організації, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України; дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва інших держав і міжнародних організацій в Україні; фізичні особи, які не є резидентами України.

Згідно з підпунктами 133.2.1, 133.2.2 п. 133.2 ст. 133 Податкового кодексу України юридичні особи, які утворені в будь-якій організаційно-правовій формі та отримують доходи з джерелом походження з України, за винятком установ та організацій, що мають дипломатичні привілеї або імунітет згідно з міжнародними договорами України, а також постійні представництва нерезидентів, які отримують доходи із джерелом походження з України або виконують агентські (представницькі) та інші функції стосовно таких нерезидентів чи їх засновників, є платниками на прибуток.

Доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними п. 141.4 ст. 141 Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.54. п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Отже конструкції «будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України» та подальший перелік доходів із застосуванням «у тому числі, але не виключно» дає можливість прийти до висновку про те, що вказаний перелік не є вичерпним, а будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі штрафні санкції за порушення умов контрактів у сфері зовнішньоекономічної діяльності з нерезидентом відноситься до доходів нерезидентів з джерела походження з України. Тобто вказана норма Податкового кодексу України не здійснює прив`язку виключно до видів господарської діяльності.

Також відповідно до пп.141.4.1. п.141.1 ст.141 Податкового кодексу України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є:

а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом;

б) дивіденди, які сплачуються резидентом;

в) роялті;

г) фрахт та доходи від інжинірингу;

ґ) лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди;

д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента;

е) прибуток від здійснення операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів, деривативів або інших корпоративних прав, визначений відповідно до цього розділу;

є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України;

ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України;

з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів;

и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України;

і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення лотереї);

ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертвувань на користь нерезидентів;

й) інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, крім доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, переданих, виконаних, наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв`язку чи міжнародного інформаційного забезпечення, а також крім субсидій для повернення частини кваліфікованих витрат, передбачених Законом України "Про державну підтримку кінематографії в Україні".

Враховуючи те, що штрафи, пеня, неустойки не відокремлені як окремий вид доходу, що отримується нерезидентом з джерелом походження з України, то такі виплати повинні розглядатись у складі інших доходів від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України (пп. «й» пп. 141.4.1 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Кодексу резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у пп. 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Відповідно до статті 3 Податкового кодексу України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування, є частиною податкового законодавства України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 103 Податкового кодексу України встановлено порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України.

Відповідно до п. 103.2 статті 103 Податкового кодексу України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Відповідно до п. 103.3 статті 103 Податкового кодексу України бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.

При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України (п. 103.4 статті 103 Податкового кодексу України).

Довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України (п. 103.5 статті 103 Податкового кодексу України).

Таким чином, статтею 103 Податкового кодексу України визначені виключні умови, за яких податковий агент може застосувати відповідний міжнародний договір України з метою використання передбаченої у ньому пільги у вигляді або звільнення від оподаткування, або застосування пониженої ставки податку.

Такою умовою є надання довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Отже, у разі відсутності довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, резидент під час виплати на користь нерезидента штрафів, пені, неустойки має утримати податок за ставкою 15 відсотків або за меншою ставкою згідно з положеннями діючого міжнародного договору від їх суми.

Відповідно до п. 103.9 статті 103 Податкового кодексу України особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов`язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як вже зазначив суд раніше, ТОВ «НВО «СЗХНО» протягом 2018 року виплачував доходи нерезидентам у виді визнаних штрафів за неналежне виконання зовнішньоекономічних контрактів без утримання податку на доходи нерезидентів, а саме:

- 16.04.2018 - 8940 дол. США (233.556,69 грн), платіжне доручення № 6, контракт №НПО-10/07/17-25 від 10.07.2017 з ТОО «АльянсЭнергоПром»;

- 13.03.2018 - 3000 дол. США (77.773,84 грн), платіжне доручення № 4, контракт №НПО- 05/4/17-06 від 05.04.2017 з ТОО «АльянсЭнергоПром»;

- 03.07.2018 - 1.266.049,09 рос. руб. (526.005,42 грн), платіжне доручення №3, контракт №НП028/02/17-01 від 28.02.2017 з ООО «ПКФ «ПромЭнерго Маш».

З метою підтвердження звільнення від оподаткування у 2018 році виплачених на користь нерезидентів штрафів на підставі пп. 103.4 статті 103 Податкового кодексу України ТОВ «НВО «СЗХНО» під час перевірки надало копію довідки щодо статусу податкового резидента ООО «ПКФ «ПромЭнергоМаш» в Російській Федерації від 23.07.2019 № 2-8-11/43806э за 2018 звітний рік, виданої Міжрегіональною інспекцією Федеральної податкової служби по централізованій обробці даних Російської Федерації (т.2 а.с.65).

Довідок щодо статусу податкового резидента ТОО «АльянсЭнергоПром» в Республіці Казахстан для звільнення від оподаткування згідно з міжнародними угодами України під час перевірки позивач контролюючому органу не надав.

Довідки від 20.08.2019 № МНО 15-11-01/19303 про підтвердження резидентства Республіки Казахстан на 2017 рік; від 20.08.2019 № МНО 15-11-01/19303 про підтвердження резидентства Республіки Казахстан на 2018 рік; від 20.08.2019 № МНО 15-11-01/19303 про підтвердження резидентства Республіки Казахстан на 2019 рік були надані лише до суду (т.2 а.с.66-68).

Отже, враховуючи той факт, що станом на час виплат штрафний санкцій у 2018 році за вказаними вище контрактами позивач не мав довідок від контрагентів щодо статусу резидентів, тому ТОВ «НВО «СЗХНО» не мало права для звільнення у 2018 році від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України.

Наявність укладених між Урядом України та Урядами Російської Федерації та Республіки Казахстан міжнародних угод щодо уникнення подвійного оподаткування доходів і майна не є абсолютною підставою для звільнення від сплати податку на доходи, оскільки національним законодавством України передбачено таке звільнення на підставі міжнародної угоди при наявності довідки яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що встановлене контролюючим органом порушення з боку позивача знайшло своє підтвердження під час розгляду справи по суті та доведено відповідачем.

Оскільки ТОВ «НВО «СЗХНО» не подало контролюючому органу за своїм місцезнаходженням звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів за 2018 рік (додаток ПН «Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України» до рядку 23 Податкової Декларації з податку на прибуток підприємств) у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, тому контролюючий орган також правомірно виявив порушення зазначеного вище п.103.9. статті 103 Податкового кодексу України, наказу Міністерства доходів і зборів України від 30 грудня 2013 року № 872 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» (із змінами і доповненнями) по двом нерезидентам - ТОО «АльянсЭнергоПром» (Республіка Казахстан) і ООО «ПКФ «ПромЭнерго Маш» (Російська Федерація),

Отже, розглянувши по суті виявлені контролюючим органом порушення під час перевірки, суд погоджується з доводами позивача лише в частині реальності господарських операцій з контрагентами ТОВ «САНІТАПЛЮС ДНЕПР» і ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ», що впливає на зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість. В іншій частині доводів позивача контролюючий орган довів правомірність своїх висновків щодо виявлених порушень.

При цьому, як вже зазначив суд раніше, суд зобов`язаний в силу припису частини п`ятої статті 242 КАС України врахувати висновки Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, а тому виходячи з правової позиції Верховного Суду, яка наразі є єдиною, викладеною в постанові від 03.12.2019 у справі №1440/1965/18, згідно якої акт перевірки, не підписаний хоча б однією із посадових осіб контролюючого органу, є нечинним і на його підставі не можуть прийматися рішення про нарахування платнику податків податкових зобов`язань, суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасування всіх податкових повідомлень-рішень, що оскаржуються позивачем по даній справі.

Як наслідок, позовні вимоги ТОВ «НВО «СЗХНО» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд враховує також положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у загальному розмірі 19210,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням №5243 від 21 жовтня 2019 року (т.2 а.с.92).

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 19210,00 грн.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «СЗХНО» до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення винесені Головним управлінням ДПС у Луганській області відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «СЗХНО»:

- від 29.08.2019 №3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 4310221,25 грн;

- від 29.08.2019 №3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 3145926,25 грн;

- від 29.08.2019 №3, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість у розмірі 651701,00 грн;

- від 04.09.2019 №3, яким збільшено суму грошового зобов`язання на податок на прибуток іноземних осіб у розмірі 157000,48 грн;

- від 04.09.2019 №3, яким застосовано штрафну санкцію за неподання звіту про виплачені доходи утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у розмірі 340,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «СЗХНО» (, місце знаходження: 93404, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, вул.Пивоварова,5-Д6/1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області (, місце знаходження: 93401, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, вул.Енергетиків,72) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного судового рішення складено 13 березня 2020 року.

Суддя Н.М. Басова