Справа № 640/8261/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8261/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Секретаря Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Малашенкової Тетяни Михайлівни, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Секретаря Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Малашенкової Т.М. щодо організації проведення 08.04.2019 засідання Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя під час проведення заходів по перевірці приміщення Вищої ради правосуддя за повідомлення про замінування;

- стягнути з Секретаря Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 15812 грн. 94 коп.;

- стягнути з Секретаря Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 на його користь моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.10.2019 справу передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року про відкриття провадження у справі та ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року про направлення справи на розгляд до іншого суду скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі та визначення підсудності в порядку ч. 1 ст. 28 КАС України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.11.2019 адміністративну справу № 640/8261/19 за позовом судді Окружного адміністративного суду м. Києва Аблова Євгенія Валерійовича для визначення підсудності передано до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2019 визначено територіальну підсудність справи Київському окружному адміністративному суду.

До Київського окружного адміністративного суду дана справа надійшла 18.12.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 КАС України, у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

До Київського окружного адміністративного суду 23.12.2019 надійшло клопотання позивача про розгляд даної справи у порядку загального позовного провадження та у закритому судовому засіданні.

До Київського окружного адміністративного суду 24.12.2019 надійшла заява позивача про уточнення адміністративного позову, в якій він зазначає, що оскаржує саме дії члена Вищої ради правосуддя Малашенкової Т.М., які позбавили його права бути присутнім у засіданнях відносно суддів Солом`янського районного суду м. Києва Усатової Н.О., Приморського районного суду м. Одеси Шенцової О.П., Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., Ратнівського районного суду Волинської області Фазан С.В. та його особисто в якості вільного слухача при розгляді справи відносно нього, тобто, змінює підстави позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 адміністративний позов залишено без руху, в якій, зокрема, зазначено про необхідність уточнення свого правового статусу.

Також, у даній ухвалі роз`яснено, що у разі звернення позивача до суду з даним позовом в якості громадянина України, то на даний спір ст. ст. 28-29 КАС України не розповсюджуються.

На виконання ухвали суду від 26.12.2019 позивачем подано заяву про уточнення адміністративного позову, в якій він зазначив, що звертається до суду як громадянин України, а не посадова особа - суддя Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 адміністративну справу № 640/8261/19 передано за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Не погоджуючись з ухвалою Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 17.01.07.2020, Малашенкова Тетяна Михайлівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо виконання вимог, передбачених КАС України.

Передаючи справу за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду, суд першої інстанції виходив з наступного:

- позивач, звертаючись до суду з даним позовом (у тому числі заява про уточнення адміністративного позову від 26.12.2019), зазначив, що оскаржує саме дії члена Вищої ради правосуддя Малашенкової Т.М., які позбавили його права бути присутнім у засіданнях відносно суддів Солом`янського районного суду м. Києва Усатової Н.О., Приморського районного суду м. Одеси Шенцової О.П., Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., Ратнівського районного суду Волинської області Фазан С.В. та його особисто в якості вільного слухача - громадянина України при розгляді справи відносно нього, а не судді Окружного адміністративного суду м. Києва;

- оскільки на даний спір поширюються вимоги п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України, а також враховуючи раніше подане звернення позивача про розгляд справи саме в Одеському окружному адміністративному суді, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний позов не підсудний Київському окружному адміністративному суду та вважав за необхідне передати його на розгляд до суду, юрисдикція якого поширюється на місто Одесу, а саме - Одеський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга містить наступні обгрунтування:

- судовим рішенням, що набрало законної сили, вже визначено територіальну підсудність даної справи. Судом апеляційної інстанції, як судом вищої інстанції, на виконання приписів статті 29 КАС України, надана оцінка стосовно правил територіальної підсудності та передано справу на розгляд Київському окружному адміністративному суду;

- позивач подає позов як суддя, і саме він неодноразово зазначає і свій статус судді, і свою суддівську посаду, і те, що він звертається за захистом свого права саме як суддя (учасник дисциплінарного провадження, справа якого розглядалась колегіальним дисциплінарним органом та як суддя, який хотів бути вільним слухачем під час розгляду інших дисциплінарних справ стосовно інших суддів з метою підвищення свого професійного рівня суді та отримання досвіду щодо розгляду дисциплінарним органом справ стосовно суддів);

- Подане, у подальшому, уточнення, яке містить в собі визначення подання позову саме як громадянином, а не суддею, не змінює наслідку, а саме факту передачі справи до цього суду за підсудністю, а відтак, немає правових підстав розрізняти та виокремлювати, що позивач діє як фізична особа - громадянин України незалежно від свого статусу та посади, яку він обіймає у контексті обставин даного спору;

- Київський окружний адміністративний суд, на переконання апелянта, без належних на те правових підстав, вдався до переоцінки встановлених Шостим апеляційним адміністративним судом обставин у цій же справі, зокрема, щодо статусу та посади позивача, його місця проживання/перебування, та розглянув клопотання позивача, яке вже було розглянуто і вирішено;

- вказана справа взагалі не підсудна місцевим окружним адміністративним судам, та підлягає розгляду Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у складі п`яти суддів. Предметом оскарження, на думку апелянта, є рішення Вищої ради правосудця, як колегіального, незалежного конституційного органу державної влади та суддівського самоврядування, членом якого була Малашенкова Т.М. під час здійснення повноважень Вищої ради правосуддя щодо розгляду справ з дисциплінарної відповідальності суддів і поданий з приводу реалізації цих (повноважень) саме Вищої ради правосуддя, а не дій ОСОБА_1 , як окремої особи. Оскарження цій Секретаря Дисциплінарного органу ВРП (члена ВРП), є оскарженням рішень ВРП;

- оскаржувана ухвала не відповідає вимогам статей 20, 28 та 29 КАС України, а відтак, судом порушено підсудність справи.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

За загальним визначенням, підсудність адміністративних спорів (справ) є правовим інститутом, що містить адміністративно-процесуальні норми, які розмежовують компетенцію щодо розгляду і вирішення адміністративних справ між окремими інституціями судової системи і між адміністративними судами одного інституційного рівня. Визначення компетентного суду для розгляду адміністративної справи проводиться, серед іншого, залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу, територіальних меж юрисдикції певного суду, функцій при розгляді справи, які виконує певний суд.

Правила підсудності, у своїй сукупності, певним чином встановлюють алгоритм обрання компетентного адміністративного суду для розгляду і вирішення конкретної справи. Правильне визначення компетентного суду для розгляду і вирішення адміністративної справи, має значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення в адміністративній справі.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України», зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції.

Процесуальний закон встановлює три різновиди підсудності адміністративних справ: предметну; інстанційну; територіальну.

Територіальна підсудність - це сукупність правил, що визначають розмежування компетенції адміністративних судів одного рівня щодо розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від території, на яку поширюється їх діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Приписами ст. 29 КАС України, встановлено правила передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого і наведено перелік умов, коли така передача можлива.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо однією із сторін у справі є суд, в якому розглядається справа, або суддя цього суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КАС України, підсудність справи, у якій однією із сторін є суд або суддя суду, до підсудності якого віднесена ця справа за загальними правилами, визначається ухвалою суду вищої інстанції, постановленою без повідомлення сторін.

Нормами ч. 2 ст. 29 КАС України, передбачено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншому адміністративному суду, що найбільш територіально наближений до цього суду, у випадку, визначеному пунктами 4 і 6 частини першої цієї статті.

Так, згідно з положеннями ст. 30 КАС України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана. Справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

З урахуванням предмету та підстав позову, обставин справи, змісту заяви про уточнення адміністративного позову від 13.01.2020 (а.с. 219-236), колегія суддів вважає, що все ж таки позивач з позовом звернувся як суддя Окружного адміністративного суду м. Києва, який на момент подання позову та постановлення оскаржуваної ухвали обіймає посаду судді та звертається за захистом порушеного права судді (права на справедливий розгляд справи, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як учасника дисциплінарного провадження, справа якого розглядалась колегіальним дисциплінарним органом; як суддя, який хотів бути вільним слухачем під час розгляду інших дисциплінарних справ стосовно інших суддів з метою підвищення свого професійного рівня суді та отримання досвіду щодо розгляду дисциплінарним органом справ стосовно суддів).

Щодо врахування судом першої інстанції заяви про уточнення позову, в якій позивач зазначив, що звертається до суду як фізична особа, а не суддя, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач неодноразово зазначав у цій заяві статус судді, свою посаду, а також те, що він звертається за захистом свого права саме, як суддя, який хотів бути вільним слухачем під час розгляду інших дисциплінарних справ стосовно інших суддів з метою підвищення свого професійного рівня суді та отримання досвіду щодо розгляду дисциплінарним органом справ стосовно суддів.

Крім того, варто звернути увагу на висновки Шостого апеляційного адміністративного суду, що викладені в постанові від 18.11.2019 (скасовано першу передачу справи за підсудністю), згідно яких: «…відповідно до побутової характеристики вих. № 24 від 06.11.2019, наданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Каркашадзе 9» та довідки вих. № 108 від 06.11.2019 про склад сім`ї та прописку, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У той же час, подаючи позов, позивач вказав адресу свого фактичного місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 , а, отже, дану справу слід розглядати Окружним адміністративним судом м. Києва. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позивачем у справі є суддя суду до підсудності якого відноситься розгляд даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено правила визначення підсудності передбачені ч. 1 ст. 28 КАС України…».

Також, підлягає врахуванню й висновки Шостого апеляційного адміністративного суду, що викладені в ухвалі від 13.12.2019 (визначено територіальну підсудність даного спору), згідно яких: «…Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 зазначив, що він проживає у кв. АДРЕСА_3 . Також, позовна заява містить відомості про місцезнаходження відповідача: АДРЕСА_4 . Відповідно до частини 1 статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. З урахуванням приписів наведеної норми ОСОБА_2 подав позов до Окружного адміністративного суду м. Києва. Разом з тим, позивач є суддею названого суду. Пунктом 6 частини 1 статті 29 КАС України установлено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо однією із сторін у справі є суд, в якому розглядається справа, або суддя цього суду. Згідно частини 1 статті 28 КАС України, підсудність справи, у якій однією із сторін є суд або суддя суду, до підсудності якого віднесена ця справа за загальними правилами, визначається ухвалою суду вищої інстанції, постановленою без повідомлення сторін. Частиною 2 статті 29 КАС України передбачено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншому адміністративному суду, що найбільш територіально наближений до цього суду, у випадку, визначеному пунктами 4 і 6 частини першої цієї статті. З огляду на наведені вимоги норм процесуального законодавства, колегія суддів вважає за необхідне визначити територіальну підсудність цієї справи Київському окружному адміністративному суду, оскільки він є найбільш територіально наближений до Окружного адміністративного суду м. Києва…».

З наведеного слідує, що судом апеляційної інстанції, як судом вищої інстанції, на виконання норм ст. 29 КАС України, надана оцінка стосовно питання територіальної підсудності та передано справу на розгляд Київському окружному адміністративному суду. Також, судом апеляційної інстанції досліджувалось та надавалась оцінка питанням місця знаходження/проживання та реєстрації позивача, його статус, посада, предмет та підстави позову. Вказані постанова та ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду є чинними, та, згідно ст. 14 КАС України - обов`язковими для виконання.

Тобто, судовим рішенням, що набрало законної сили було визначено територіальну підсудність даного спору, навіть наступне уточнення позовних вимог, яке містить в собі твердження про подання позивачем позову саме як громадянином України, а не суддею Окружного адміністративного суду м. Києва, на переконання колегії суддів не змінює факту передачі справи до цього суду за підсудністю. Подальша зміна обставин та даних про учасників справи, у даному випадку, призводить до необгрунтованої зміни підсудності справи, що не відповідає завданням та принципам адміністративного судочинства, а відтак, немає правових підстав розрізняти та виокремлювати, що позивач діє як фізична особа - громадянин України незалежно від свого статусу та посади, яку він обіймає у контексті обставин даного спору.

Таким чином, апеляційна скарга в цій частині є обгрунтованою та її доводи знайшли своє підтвердження.

Проте, щодо посилань апелянта на невиконання судом першої інстанції вимог, встановлених статтями 160, 161, 171, 172 КАС України, а також доводів про не підсудність місцевим окружним адміністративним судам даного спору, а необхідність його розгляду Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у складі п`яти суддів, колегія суддів вказує на те, що, в даному випадку, судом апеляційної інстанції надається оцінка доводам апелянта лише щодо порушення правил територіальної підсудності під час прийняття судом першої інстанції ухвали про передачу справи на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду. Також не приймаються до уваги посилання апелянта про те, що дану справу слід розглядати Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду у складі не менше п`яти суддів, адже надання оцінки вказаним доводам виходить за межі предмету розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній ухвалі про передачу справи за підсудністю.

У контексті наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, порушив вимоги щодо визначення підсудності даної справи, не звернув уваги на наявність вже визначеної судом вищої інстанції підсудності даного спору за Київським окружним адміністративним судом, а також того, що навіть незважаючи на уточнення позовних вимог, суть та основна ціль даного позову не змінилась.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для розгляду справи та порушено норми процесуального права, а тому, ухвалу суду першої інстанції про передачу справи за підсудністю необхідно скасувати, а справу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

У частині вимог апеляційної скарги про стягнення судових витрат, колегія суддів зазначає, що у випадку задоволення вимог суб`єкта владних повноважень, судом стягуються витрати пов`язані лише із залученням свідків та проведення експертиз. Отже, процесуальне законодавство не передбачає можливості стягнення зі сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, витрат понесених суб`єктом владних повноважень чи третьою особою на сплату судового збору.

За таких обставин, підстави для повернення/стягнення судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 243, 315, 320, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 - скасувати.

Справу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко