Справа № 766/2830/20
Суддя: Булах Є. М.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/2830/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

секретар Яковлєва О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Херсонській області (місце знаходження: 73034, м. Херсон, проспект Адмірала Сенявіна, 128), Департаменту Патрульної поліції (місце знаходження: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернеста, 3), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позивача:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із позовом до Управління патрульної поліції в Херсонській області, Департаменту Патрульної поліції, в якому просить поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, скасувати постанову серії ЕАК №1698272 від 02.11.2019 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Позиція позивача:

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 02.11.2019 року інспектором патрульної поліції роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області капралом поліції Медведько В`ячеславом Олександровичем незаконно та з порушенням прав позивача винесено постанову серії ЕАК №1698272 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Позивач також зазначає, що 12.11.2019 року вже звертався з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області Медведько В.О. про скасування постанови серії ЕАК №1698272 від 02.11.2019 року. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.12.2019 року (ЄУН 766/22680/19) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2020 року вказане рішення скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Постанова мотивована тим, що суд першої інстанції не дотримався вимог процесуального закону та не з`ясував хто є належним відповідачем у справі, не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача, а саме Управління патрульної поліції в Херсонській області чи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Відмовляючи у задоволенні позову П`ятий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що відповідно до ч. 7 ст. 48 КАС України заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення суду першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.

Вказані обставини змусили позивача повторно звернутися до суду з позовом про скасування постанови серії ЕАК №1698272 від 02.11.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови 02.11.2019 року близько 11 год. 23 хв. за адресою: с. Чорнобаївка, Миколаївське шосе, 2 км., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом BMW 323 I д.н.з НОМЕР_2 , не виконав вимогу пп. 12.4 ПДР України, а саме порушив швидкісний режим в межах населеного пункту, рухався зі швидкістю 100 км/год, перевищив швидкісний режим на 50 км/год.

Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною, оскільки ПДР України не порушував та адміністративного правопорушення не скоїв, в його діях відсутня сама подія адміністративного правопорушення. Зазначає, що на відеозаписах, наданих Інспектором не зафіксовано жодної особи, яка б вчиняла адміністративне правопорушення, крім того, вимірювання швидкості руху Інспектором було здійснено приладом з функцією фото- та відеофіксації не у автоматичному, а у ручному режимі. Вказує, що розгляд справи носив формальний характер, а саму постанову винесено без його участі у службовому авто працівника УПП в Херсонській області.

З підстав зазначеного та посилаючись на ст. ст. 247, 251, ч. 2 ст. 286, 288 КУпАП, просить суд поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, скасувати постанову серії ЕАК №1698272 від 02.11.2019 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2020 року позовну заяву залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160-161 КАС України, встановлено 5-денний строк на усунення недоліків.

26.02.2020 року позивач, через канцелярію суду, подав заяву про виправлення недоліків, зокрема: зазначив РНОКПП позивача; уточнив, що строк на подачу адміністративного позову необхідно відновити від дати, коли було отримано копію постанови 5ААС по справі №766/22680/19, а саме 15.02.2020 року; поважною причиною пропуску строку звернення до суду із позовом просить вважати той факт, що про розгляді справи №766/22680/19 судом не з`ясовано хто є належним відповідачем у справі та не залучено до участі у справі належного відповідача/співвідповідача.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.02.2020 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Залучено до участі у справі у якості належного відповідача Департамент патрульної поліції. Відповідачам визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

03.03.2020 року судове засідання не відбулося, у зв`язку із заявою представника відповідача Замостного О.І. про відкладення розгляду справи, оскільки позов було отримано представником 02.03.2020 року.

Справу слуханням призначено на 11.03.2020 року о 14:00 год.

10.03.2020 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву направлений представником Департаменту патрульної поліції О.І. Замостним та диск з відео файлом №_НВ000_1102_112632 та фотознімок «ВТ7766ВВ».

Позивач у судові засідання, що призначались на 03.03.2020 р. та 11.03.2020р. не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представники відповідачів в судові засідання 03.03.2020 року та 11.03.2020 року не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Заяв про розгляд справи без участі або про неможливість розгляду справи у разі їх неявки до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

ч.5 ст. 205 КАС України визначено, що у разі неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта(ч.9 ст. 205 КАС України).

З урахуванням положень ст.205 КАС України, та наявних в матеріалах справи доказів належного повідомлення осіб, що не прибули у судове засідання та відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні без участі сторін.

Вирішення питання про поновлення строку на звернення до суду із позовом.

В тексті позовної заяви позивач клопоче поновити йому строк звернення до суду з підстав того, що він звернувся до суду в межах встановленого строку на оскарження, але не до того відповідача і суд не виправив цієї помилки, розглянув справу неправильно, про що вказав суд апеляційної інстанції, відмовивши ОСОБА_1 в захисті права на тій підставі, що позов подано не до тієї особи.

Щодо строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Строки звернення до суду визначенні ст. 122 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом, або іншими Законами.

Згідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення(постанови), а щодо рішень(постанов) у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З урахуванням положень ст.ст. 122,123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

Суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи із обставин, викладених вище, суд дійшов висновку, що доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду є обґрунтованими а тому їх слід поновити.

Обставини встановлені судом.

02 листопада 2019 року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

У постанові серії ЕАК №1698272 від 02.11.2019 року, що винесена відносно позивача, зазначено, що 02.11.2019 року близько 11 год. 23 хв. за адресою: с. Чорнобаївка, Миколаївське шосе, 2 км., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом BMW 323 I д.н.з НОМЕР_2 , не виконав вимогу пп. 12.4 ПДР України, а саме порушив швидкісний режим в межах населеного пункту, рухався зі швидкістю 100 км/год, перевищив швидкісний режим на 50 км/год. фіксація проводилась приладом TruCam ТС000721, bodi cam dm5153. дм. 5160.

З пояснень позивача викладених у позовній заяві вбачається, що 02.11.2020 р. рухаючись в напрямку с. Чорнобаївка, Миколаївське шосе, 2 км. жодних пунктів ПДР України не порушував. На відеозаписах, наданих Інспектором, не зафіксовано жодної особи, яка б вчиняла адміністративне правопорушення, крім того вимірювання швидкості руху Інспектором було здійснено приладом з функцією фото- та відеофіксації не у автоматичному, а у ручному режимі. Тому вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення за вказане у ній правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, а тому є незаконною.

На нормативне обґрунтування своєї позиції позивач посилався на ст. ст. 247, 251, 286, 288 КУпАП.

З поданого представником Департаменту патрульної поліції відзиву встановлюється, що 02.11.2019 року близько 11 год. 23 хв. під час несення служби на Миколаївському шосе, 2 км. відповідачем за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI20/20 (серійний номер ТС000721) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу BMW 323і, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 100 км./год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більш ніж на 50 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення за яке передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП України притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу, інспектором було складено постанову серії ЕАК №1698272 від 02.11.2019. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Факт правопорушення підтверджується відео файлом №_НВ000_1102_112632 та фотознімком «ВТ7766ВВ», що містяться на диску який надається суду із відзивом. Представник вважає, що інспектором під час розгляду цієї справи, надалась належна оцінка доказам і він за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалось на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та діючи у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за якою накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу. Вказує, що постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства та уповноваженою на те особою, є законною та обґрунтованою, а відтак підстав для її скасування та задоволення позову немає. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Щодо правомірності застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI20/20 представник відповідача зазначив наступне. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху, прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме структурними підрозділами Департаменту патрульної поліції, започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/1-2903-2012. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку торгівлі України 08.02.2016 року №193.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції пройшли повірку та відповідно да свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/13713, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 21.12.2018 р. та чинного до 21.12.2019 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI20/20 № ТС000721, є придатним до застосування

Крім того, зазначив, що позивачем не заперечується наявність дорожнього знаку 5.70 «М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 183 км., який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР України за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Викладаючи свою позицію у відзиві, представник Департаменту патрульної поліції нормативно обґрунтовував свої заперечення посилаючись на Правила дорожнього руху України п. 12.4, п. 12.9 «б»., ст. ст. 71, 72, 122, 222, 252, 256, 258, 285, 291, КУпАП, ст.ст. 23, 62, Закону України «Про національну поліцію», Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395 зареєстрованого в МЮУ 10.11.2015р. за №1408/27853.

Нормативне обґрунтування:

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.п. 1.10. ПДР України, населеним пунктом визнається забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Відповідно до п.12.4. ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п. 12.9. «б» ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Приписами статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінка суду

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, постанова серії ЕАК №1698272 від 02.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП складена на місці вчинення правопорушення відповідно до вимог чинного законодавства.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і відповідно процедури розгляду адміністративної справи за цим фактом, відповідачем надано диск з відеозаписом та фотографією, здійсненої лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20, з яких вбачається, що автомобіль марки BMW 323і, д.н.з. НОМЕР_2 , 02.11.2019 року об 11 год. 26 хв. рухався по Миколаївському шосе, 2 км. (дистанція 156,4 м) зі швидкістю 100 км./год.

Також в оскаржуваній постанові серії ЕАК №1698272 від 02.11.2019 року наявні відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис - TruCam ТС000721, bodi cam dm5153. дм. 5160.

З Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки серії А № 00669, долученого відповідачем до свого відзиву, слідує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12.

Крім того, вказаний засіб вимірювальної техніки був включений у перелік засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 437 від 05 квітня 2012 року.

В той же час, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі «Про затвердження переліку типів засобів вимірювальної техніки, стандартних зразків складу та властивостей речовин і матеріалів та внесення змін до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, переліків типів засобів вимірювальної техніки, стандартних зразків складу та властивостей речовин і матеріалів» № 1362 від 02.11.2015 року, було виключено вимірювальний засіб TruCam з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Тобто, вказаний наказ був прийняти після отримання TruCam LTI 20/20 № ТС 000721 сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки, а чинним законодавством не передбачено повторного проходження сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

До того ж, для засобу вимірювальної техніки TruCam міжповірочний інтервал визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення і результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13713, виданого ДП Укрметртестстандарт» від 21 грудня 2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС 000721 - відповідає вимогам експлуатаційної документації.

Можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується також наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04 жовтня 2018 року (а.с.30). Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

За таких обставин, твердження представника відповідача, що подальша експлуатація після виключення наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 1362 від 02 листопада 2015 року типу засобів вимірюваної техніки вимірювального засобу УЗ197-12, саме засобу вимірюваної техніки TruCam LTI 20/20 № ТС 000721, яким було зафіксовано перевищення транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_3 02.11.2019 року об 11 год. 23 хв. дозволеної правилами дорожнього руху швидкості руху, - не заборонена, а єдиною вимогою до нього є проведення його періодичної повірки та повірки після ремонту, натомість зазначене позивачем про виключення такого типу засобів вимірювальної техніки з відповідного реєстру стосується заборони з 02 листопада 2015 року їх серійного виробництва й ввезення в Україну.

Таким чином, суд приходить до висновку, що засіб вимірюваної техніки TruCam LTI 20/20 № ТС 000721, є належним засобом для встановлення швидкості руху транспортних засобів, з огляду на що доводи позивача не сприймаються судом, як такі, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем правильно встановлено фактичні обставини, надано вірну правову кваліфікацію діям позивача, стягнення накладено у передбаченому законом розмірі, а наведені позивачем обставини відсутності в його діях ознак адміністративного правопорушення не узгоджуються з вимогами та приписами Закону, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) строк звернення до суду.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Херсонській області (місце знаходження: 73034, м. Херсон, проспект Адмірала Сенявіна, 128), Департаменту Патрульної поліції (місце знаходження: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернеста, 3), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.

Дата складання повного тексту рішення 11.03.2020 року.

Суддя: Є.М. Булах