Справа № 200/11136/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року справа №200/11136/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 р. (у повному обсязі складено та підписано 2 грудня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/11136/19-а (головуючий І інстанції суддя Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) у вересні 2019 року звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача № 23/03-1-18 від 09.08.2019 року про відмову в призначенні йому пенсії за вислугу років та зобов`язати відповідача перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію по вислузі років МВС з 09.08.2019 року; вирішити питання судових витрат (а.с. 4-7, 33-36).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі № 200/11136/19-а адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 23/03-1-18 від 09 серпня 2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 серпня 2019 року про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, зокрема, щодо врахування під час вирішення питання про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до положень Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» розрахунку вислуги років на пенсію працівника органів внутрішніх справ підполковника міліції ОСОБА_1 , виданого ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Донецькій області 13 лютого 2019 року, згідно із яким загальна вислуга років для призначення пенсії ОСОБА_1 становить 26 років 10 місяців 21 день.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 67-72).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України № 2262 та п.п. «а» п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393.

Апелянт зазначає, що Законом чітко визначено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності на день звільнення вислуги 22 календарних років і більше, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Жодна норма Законів не містить в собі приписів щодо призначення пенсії за вислугу років при наявності 22 років вислуги років, обчисленої на пільгових умовах. Посилається на постанови Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6302/17, від 19.09.2018 року у справі № 725/1959/17.

Оскільки вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні склала 19 років 05 місяців 01 день та у пільговому обчисленні 26 років 10 місяців та 21 день, то позивач не має права на призначення пенсії за вислугу років.

Справу розглянуто у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду не оскаржено.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 3 березня ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (а.с. 8-10).

Позивач є пенсіонером за вислугою років, про що свідчить посвідчення від 16 серпня 2016 року серії НОМЕР_3 (а.с. 12).

Із заяви про призначення пенсії від 05 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Донецькій області та просив призначити пенсію по інвалідності (а.с. 51).

За змістом подання Головного управління МВС України в Донецькій області від 05 травня 2015 року № 156708 для призначення пенсії ОСОБА_1 , останньому встановлено інвалідність з 24 квітня 2015 року. З 16 квітня 2015 року ОСОБА_1 звільнено в запас через хворобу; вислуга років для призначення пенсії складає 25 років 10 місяців 6 днів.

ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років у розмірі 65% грошового забезпечення згідно протоколу за пенсійною справою (МВС) від 05 червня 2015 року (а.с. 16).

За цією пенсійною справою з 15 листопада 2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії по інвалідності та отримує пенсію у розмірі 40% грошового забезпечення (а.с. 55).

Сторонами не заперечується, що у листі відповідача від 19 грудня 2018 року за вих. № 16529/03-1 вказано, що в ході проведення перевірки правильності розміру пенсії Головним управлінням було виявлено наявність переплати в сумі 106208,12 грн. у зв`язку із невірно визначеним видом пенсії (за вислугу років замість правильного - по інвалідності) відсотком розміру грошового забезпечення у розмірі 65% відповідних сум грошового забезпечення, та було зазначено, що пенсіонеру необхідно звернутися із заявою про добровільну сплату надміру виплачених коштів та проінформовано щодо отримання нового пенсійного посвідчення із зазначенням виду пенсії «по інвалідності».

23 січня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Донецькій області із заявою про здійснення перерахунку вислуги років, включивши до календарного та пільгового обчислення період безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької області в період з 07 квітня 2014 року до 16 квітня 2015 року, та направлення відомостей про перераховану вислугу років на адресу Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області.

Листом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 13 лютого 2019 року вих. № 3-1/17/01-2019 позивача було повідомлено про проведення перерахунку його вислуги років та направлено на його адресу витяг з наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 07 лютого 29019 року № 2 о/с лк, в якому відзначено, що вислуга років станом на 16 квітня 2015 року у пільговому обчисленні склала 26 років 10 місяців та 21 день.

В листі Головного управління МВС України в Донецькій області від 01 березня 2019 року вих. № 3-32 лк вказано, що зазначений вище витяг з наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 07 лютого 2019 року №2 о/с лк було направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як органу до компетенції якого відносяться питання перерахунку, визначення розміру та виплати пенсії.

29 березня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про відновлення виплати пенсії за вислугу років з 30 листопада 2018 року, здійснення перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», надання копії довідки ліквідаційної комісією ГУ МВС України в Донецькій області від 14 лютого 2019 року № 63 лк, яка надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надання копії електронного протоколу перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року, надання копії електронного протоколу виплати пенсії в грудні 2015 року.

У відповідь на звернення позивача, управлінням був наданий лист від 11 квітня 2019 року вих. № 2162-3-01, в якому повідомлено про те, що в ході проведення перевірки правильності розміру пенсії Головним управлінням виявлено наявність переплати у зв`язку із невірно визначеним видом пенсії (за вислугу років замість правильного - по інвалідності) відсотком розміру грошового забезпечення у розмірі 65% відповідних сум грошового забезпечення. Також вказано, що згідно наданих Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області документів для призначення пенсії по інвалідності за Законом № 2262, а саме: у поданні для призначення пенсії від 05 травня 2015 року № 156708 та у розрахунку вислуги років на пенсію працівника органів внутрішніх справ загальна вислуга років складає 25 років 10 місяців 6 днів, календарна - 19 років 5 місяців 1 день, крім того на день звільнення зі служби ОСОБА_1 не досяг 45-річного віку. Окрім іншого, ОСОБА_1 повідомлено про проведення неодноразового перерахунку пенсії та роз`яснено порядок виплати перерахованої пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року у справі № 200/6111/19-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ Донецької області про визнання протиправними дій щодо переведення з 01 грудня 2018 року з пенсії по вислузі років МВС на пенсію по інвалідності, визнання протиправною бездіяльності щодо відмови в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по вислузі років МВС з 01 грудня 2018 року, зобов`язання перевести з пенсії по інвалідності на пенсію по вислузі років МВС з 01 грудня 2018 року, були задоволені частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо переведення ОСОБА_1 з 01.12.2018 року з пенсії по вислузі років МВС на пенсію по інвалідності. Рішення набрало законної сили 30 липня 2019 року (а.с. 17-23).

09 серпня 2019 року позивач, з посиланням на вищевказане судове рішення від 27 червня 2019 року у справі № 200/6111/19-а, звернувся до відповідача із заявою про прийняття заяви про переведення його з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії по інвалідності на пенсію по вислузі років МВС (а.с. 24, 24 з.б.).

Рішенням відповідача від 09.08.2019 року за № 23/03-1-18 позивачу було відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по вислузі років МВС у зв`язку із тим, що в наданому пакеті документів для призначення пенсії по інвалідності ГУ МВС України в Донецькій області, а саме: в грошовому атестаті № 84 та у розрахунку вислуги років від 28.04.2015 року та від 13.02.2019 року містяться відомості про те, що вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 21 рік 8 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії на підставі п. «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с. 28).

Листом відповідача від 15 серпня 2019 року за вих. № 4366-3-01 позивачу були повідомлені аналогічні причини відмови у задоволенні його заяви про переведення з одного виду пенсії на інший (а.с. 25).

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у призначення пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262), постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року № 393 (далі - Постанова № 393).

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

У відповідності до частини 1 статті 2 Закону № 2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

За приписами п. «а» статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Статтею 17 Закону № 2262 окреслено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються:

- військова служба;

- служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

- час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України;

- час виконання депутатських повноважень із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України;

- час перебування під вартою та час відбуття покарання в місцях позбавлення волі особами, які мають право на пенсію за цим Законом, безпідставно притягнутими до кримінальної відповідальності, репресованими особами, яких у подальшому було реабілітовано;

- час перебування у фашистських концтаборах, гетто та інших місцях примусового тримання осіб, у тому числі дітей, які були насильно вивезені з тимчасово окупованої території колишнього Союзу РСР у період Великої Вітчизняної війни та які після звільнення з цих місць були призвані або прийняті на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, якщо за час перебування в зазначених місцях примусового тримання ними не було вчинено злочину проти миру і людства;

- час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства;

- час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах і військових формуваннях Служби безпеки України, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах офіцерського та начальницького складу;

- військова служба у збройних силах, органах внутрішніх справ, Національній поліції, органах державної безпеки держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав, Об`єднаних Збройних Силах Співдружності Незалежних Держав. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється в порядку, встановленому законодавством держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, проходили військову службу, службу в органах внутрішніх справ, Національній поліції, органах державної безпеки, якщо інше не встановлено відповідними міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

- час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики;

- час перебування на посадах службовців Державної кримінально-виконавчої служби України, у підрозділах професійної (невоєнізованої) пожежної охорони, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом за переліком посад і на умовах, які визначаються центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки;

- час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи персоналу відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

- служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення.

У статті 17-1 Закону № 2262 визначено, що Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. «а» п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із довідкою ГУ МВС України в Донецькій області від 14.01.2019 року № 20лк про безпосередню участь особи в антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, позивач ОСОБА_1 у період з 07.04.2014 року по 16.04.2015 року безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області (а.с. 13).

Згідно із розрахунком вислуги років на пенсію працівника органів внутрішніх справ підполковника міліції ОСОБА_1 , який був складений ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Донецькій області 13 лютого 2019 року та направлений до Головного управління ПФУ в Донецькій області 14 лютого 2019 року, разом із витягом з наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 07.02.2019 року № 2 о/с лк про внесення змін до наказу від 16.04.2015 року № 23 о/с щодо оголошення вислуги років ОСОБА_1 :

- календарний строк служби позивача становить 19 років 5 місяців 1 день;

- час навчання у цивільних навчальних закладах 2 роки 3 місяці 23 дні;

- пільгова вислуга років 5 років 01 місяць 27 днів;

- загальна вислуга років для призначення пенсії 26 років 10 місяців 21 день (а.с. 15).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що норми Закону № 2262 та Постанови № 393 не ставлять набуття права на пенсію за вислугу років у залежність від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги.

Пунктом «а» статті 12 Закону № 2262 передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Тобто, в Законі № 2262-XII не встановлено, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 22 календарних років вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 22 календарних років та виключний перелік періодів служби, які враховуються до календарної вислуги років.

Ч. 3 ст. 7 КАС України передбачено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відтак, оскільки приписи п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 суперечать приписам п. "а" ст.12 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягає саме Закон, так як у відповідності до ч. 3 ст. 7 КАС України має вищу юридичну силу.

Календарний рік - це рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

При цьому законодавець у назві статті 17 Закону № 2262-ХІІ використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років "для призначення пенсії". Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17, від 22 січня 2019 року в справі № 295/10742/16, від 31 січня 2019 року в справі № 295/15121/16 та від 27 лютого 2019 року у справі № 295/6454/17, від 14.11.2019 у справі № 806/1469/16.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 800/517/17 від 07.06.2018, оскільки в ній не надавалась оцінка положенням п. "а" ст.12 Закону № 2262-ХІІ; позивачем в ній виступав суддя, а не працівник поліції; а спір стосувався права на вихід у відставку, а не на пенсію за вислугу років.

Таким чином, враховуючи приписи чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII календарної вислуги років. Відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Частина 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем доведено, що приймаючи рішення № 23/03-1-18 від 09.08.2019 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років він діяв правомірно.

Частиною 1 ст. 317 КАС України визначено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 р. - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 р. у справі № 200/11136/19-а - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко