Справа № 640/23115/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року м. Київ № 640/23115/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 травня 2018 року №, №, №, №,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві) з вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 травня 2018 року №, №, №, №, посилаючись на те, що 23 вересня 2019 року отримав оскаржувані податкові повідомлення-рішення, винесені після проведеної відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету з отриманого доходу у вигляді вартості успадкованого майна платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, про що складений Акт від 21 березня 2018 року №1312/26-15-42-02-30.

За результатами перевірки встановлені обставини отримання ОСОБА_1 доходу у вигляді вартості успадкованого майна за заповітом від фізичних особи, що не є членом сім`ї першого рівня споріднення.

Проте, позивач такі обставини заперечує та стверджує, що зазначеного в оскаржуваних повідомленнях-рішеннях майна після померлої ОСОБА_2 не отримував, а відповідно до наявного заповіту своє майно ОСОБА_2 заповіла іншим особам, які його фактично прийняли, що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно.

Посилаючись на такі обставини, позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті безпідставно, а висновки проведеної перевірки не відповідають дійсним обставинам, спростовуються належними доказами, у зв`язку з чим адміністративний позов просить задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, визначено провадити розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у визначений судом строк подати відзив на позовну заяву та усі наявні докази.

Відповідачем через канцелярію суду 26 грудня 2019 року подано відзив на позовну заяву, у якому зазначається, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до чинного законодавства, обставини перевіркою встановлені вірно та на підставі повідомлення Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори від 19 вересня 2017 року №3489/01-16, відповідно до якого ОСОБА_1 у 2016 році отримав дохід у вигляді вартості успадкованого майна за заповітом від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, загальною вартістю 1 608 070,00 грн., з якого не подав податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та не сплатив відповідних податків. У задоволенні позову просив відмовити повністю.

У свою чергу позивачем подано відповідь на відзив від 09 січня 2020 року, у якій зазначено, що відповідач для з`ясування обставин отримання позивачем у власність успадкованого майна мав отримати підтверджуючі документи, натомість, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, керувався виключно листом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори, у якому наведені помилкові обставини.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

За таких обставин суд завершує розгляд справи по суті за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог пункту 174.4 статті 174 Податкового кодексу України Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою подано до контролюючого органу податковий розрахунок за формою 1-ДФ за ІІІ квартал 2016 року, у якому відображено інформацію щодо отриманого ОСОБА_1 за ознакою доходу 114 (дохід, отриманий у спадщину від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення).

На лист ГУ ДФС у м. Києві від 29 серпня 2017 року №26656/10/26-15-13-04-16 стосовно підтвердження інформації щодо отримання ОСОБА_1 зазначеного доходу, Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою надано відповідь листом від 19 вересня 2017 року №3489/01-16, з якого вбачається, що ОСОБА_1 22 грудня 2016 року отримано дохід у вигляді вартості успадкованого майна за заповітом від фізичної особи що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення. Спадкове майно складається з:

- квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оцінка якої складає 1 490 043,00 грн.;

- земельної ділянки за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, СТ «Нива» садівницького масиву «Вишеньки», оцінка якої складає 60 000,00 грн.;

- садового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , оцінка якого становить 58 027,00 грн.

Загальна вартість успадкованого майна фізичною особою ОСОБА_1 становить 1 608 070,00 грн.

Наказом ГУ ДФС у м. Києві від 02 березня 2018 року №3292 призначено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді вартості успадкованого майна від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, за результатами якої встановлені порушення:

- пункту 179.1 статті 179 з урахуванням підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 розділу ІV Податкового кодексу України (не подано до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС в м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- підпункту «а» пункту 176.1 пункту 176, пункту 44.1, пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України (не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу);

- підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 з урахуванням підпункту 164.2.10 пункту 164.2 статті 164, підпункту 174.2.2 пункту 174.2, пункту 174.6 статті 174 Податкового кодексу України (не задекларовано дохід у вигляді вартості успадкованого майна у сумі 1 608 070,00 грн., відповідно занижено та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік загальній сумі 80 403,50 грн.;

- підпунктів 1.2,1.3 пункту 161 Підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Кодексу (занижено та не перераховано до бюджету військовий збір за 2016 рік в розмірі 24 121,05 грн.

На підставі висновків Акту перевірки від 21 березня 2018 року №1312/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 фізичній особі ОСОБА_1 винесено податкові повідомлення-рішення від 17 травня 2018 року:

- № з військового збору в сумі 30 151,31 грн., у тому числі основний платіж 24 121,05 грн. та штрафна санкція 6 030,26 грн.;

- № з податку на доходи фізичних осіб в сумі 100 504,38 грн., в тому числі основний платіж 80 403,50 грн. та штрафна санкція 20 100,88 грн.;

- № - штрафна санкція в сумі 170,00 грн.;

- № - штрафна санкція в сумі 510,00 грн.

Як стверджує відповідач, матеріали перевірки та винесені податкові повідомлення- рішення від 17 травня 2018 року були направлені позивачу рекомендованим листом від 18 травня 2018 року, проте повернулися до ГУ ДФС у м. Києві 19 червня 2018 року з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Зазначені документи отримані позивачем лише 23 вересня 2019 року після звернення його уповноваженого представника - Климюк В.Ю. з адвокатським запитом до ГУ ДФС у м. Києві, після чого 10 жовтня 2019 року позивач звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 28 жовтня 2019 року №7396/6199-00-28-05-04 у задоволенні скарги відмовлено з підстав пропущення строку на її подання.

Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, позивач заперечує обставини отримання ним доходу у вигляді вартості успадкованого майна від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, та у зв`язку з цим судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до заповіту від 17 вересня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Шовкошитньою В.В., громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок смерті зробила наступні розпорядження:

- належний їй на праві власності садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та прилеглу до нього земельну ділянку, площею 0,050 га, кадастровий номер :04:001:1006, надану для садівництва заповідала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 заповідала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- а все інше майно рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що матиме право за законом і що належатиме на день смерті, у тому числі на грошові вклади заповідала ОСОБА_1 .

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 жовтня 2019 року квартира АДРЕСА_1 також садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та прилегла до нього земельна ділянка, площею 0,050 га, кадастровий номер :04:001:1006, зареєстровані на правах власності за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26 липня 2016 року Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою.

Виходячи із змісту зазначених вище доказів, вбачається, що ОСОБА_1 не приймав у спадщину після померлої ОСОБА_2 нерухомого майна, а саме: квартири, садового будинку та земельної ділянки, та не оформлював права власності на зазначені об`єкти нерухомості у 2016 році.

Право власності на зазначені вище об`єкти зареєстровано за іншою особою, а саме - за ОСОБА_3 , підставою набуття права власності зазначено свідоцтво про право на спадину за заповітом.

Як вбачається з Акту перевірки відповідача від 21 березня 2018 року №1312/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 , під час позапланової невиїзної перевірки обставини фактичного набуття у власність нерухомого майна ОСОБА_1 не перевірялися, висновки щодо набуття ним доходу у 2016 році у вигляді вартості успадкованого майна за заповітом від фізичної особи що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, ґрунтуються виключно на повідомленні Двадцять першої київської державної нотаріальної контори від 19 вересня 2017 року №3488/01-16.

За встановлених судом обставин, відомості щодо отримання позивачем у 2016 році доходу у вигляді вартості успадкованого майна за заповітом від фізичної особи що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовується наявними у справі належними та достатніми доказами, у зв`язку з чим висновки Акту перевірки відповідача від 21 березня 2018 року №1312/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 , які стали підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, є передчасними та не відповідають дійсним обставинам, встановленим судом у даній справі.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 21 Податкового кодексу України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, забезпечувати сумлінне виконання покладних на контролюючі органи функції, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ураховуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що видаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 17 травня 2018 року відповідач діяв необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), недобросовісно, нерозсудливо, у зв`язку з чим обставини, на які посилався позивач, як на підставу позову, знайшли своє підтвердження упродовж розгляду справи, підтверджені належними, достатніми та переконливими доказами, тому оскаржувані податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими судові витрати підлягають поверненню позивачу, який не є суб`єктом владних повноважень лише при задоволенні позову.

Оскільки позивач - ОСОБА_1 не є суб`єктом владних повноважень та, звертаючись до суду, сплатив 1 313,36 грн. судового збору згідно квитанції про сплату №17738 від 21 листопада 2019 року (виходячи з чотирьох вимог майнового характеру), суд, задовольняючи позовні вимоги, відшкодовує судові витрати позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві у зазначеному розмірі.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 травня 2018 року №, №, №, № - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати наступні податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 17 травня 2018 року щодо фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 :

- № з військового збору в сумі 30 151,31 грн., у тому числі основний платіж 24 121,05 грн. та штрафна санкція 6 030,26 грн.;

- № з податку на доходи фізичних осіб в сумі 100 504,38 грн., в тому числі основний платіж 80 403,50 грн. та штрафна санкція 20 100,88 грн.;

- № - штрафна санкція в сумі 170,00 грн.;

- № - штрафна санкція в сумі 510,00 грн.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві сплачений судовий збір у розмірі 1 313,36 грн.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , рнкпп НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, адреса: 04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, , тел. .

Суддя В.І. Келеберда