Справа № 140/3769/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3769/19 пров. № А/857/1019/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради на ухвалу про відмову у відкритті провадження Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі №140/3769/19 за адміністративним позовом Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради до головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Нінічук Л.В. про визнання протиправним та скасування припису № 380 від 05.11.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності,-

суддя в 1-й інстанції Димарчук Т.М.,

час постановлення ухвали 23.12.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 23.12.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради звернувся в суд з позовом до головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Нінічук Л.В. про визнання протиправним та скасування припису № 380 від 05.11.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі №140/3769/19 відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується із ухвалою суду про відмову у відкритті провадження. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд фактично позбавляє позивача права на звернення до суду за захистом порушеного права. Апелянт вказує, що Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради може виступати позивачем у справах, які розглядаються за правилами адміністративного судочинства, а практика Верховного Суду, якою керувався суд першої інстанції при постановленні ухвали, не може бути застосована до даних правовідносин. Апелянт не погоджується з твердженнями суду першої інстанції щодо того, що у адміністративних відносинах не має власних прав, а лише наділений повноваженнями.

Просить скасувати ухвалу про відмову у відкритті провадження Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі №140/3769/19 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що право Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради на звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про скасування припису головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області не закріплені у жодному нормативно-правовому акті, то відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради у цій справі не має права на звернення до суду.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не повно і не всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, неправильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради звернувся в суд з позовом до головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Нінічук Л.В. про визнання протиправним та скасування припису № 380 від 05.11.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Ч.2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено дві форми здійснення регулювання: контроль та нагляд.

Стаття 41 зазначає, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Стаття 41-1 Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" зазначає, що державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду:

1) перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду;

2) витребовують від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб документи і матеріали щодо предмета нагляду, одержують інформацію з автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз даних, створених органами державної влади;

3) мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів, приміщень, документів та матеріалів, необхідних для здійснення нагляду;

4) вимагають від органів державного архітектурно-будівельного контролю проведення перевірок у разі наявності ознак порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил;

5) залучають у разі потреби до здійснення нагляду фахівців підприємств, установ, організацій, контрольних і фінансових органів.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право:

1) видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

2) притягати посадових осіб об`єктів нагляду до відповідальності за вчинені правопорушення відповідно до закону;

3) ініціювати притягнення посадових осіб об`єктів нагляду до дисциплінарної відповідальності;

4) вносити подання про звільнення посадової особи об`єкта нагляду до органу, який здійснив його призначення;

5) вносити подання про позбавлення права виконувати певні види робіт посадової особи об`єкта нагляду до органу, яким таке право надавалося;

6) скасовувати чи зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства, з одночасним складанням протоколу відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

За невиконання письмових вимог головних інспекторів будівельного нагляду посадові особи об`єктів нагляду несуть відповідальність відповідно до закону.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затверджений Постановою Кабінету міністрів України від від 19 серпня 2015 р. № 698.

Пункт 5 Порядку №698 визначає, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право: видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

У разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду під час проведення перевірки порушення, яке може бути усунуто, видається припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (далі - припис) за формою згідно з додатком 5.

Припис це обов`язкова для виконання письмова вимога державного інспектора, яка видається юридичним і фізичним особам з метою припинення виявленого порушення законодавства та усунення його наслідків.

П. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, визначає публічно-правовий спір як такий, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

П.7 ч.1 ст. 4 КАС України вказує, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг

Стаття 5 КАС України визначає право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у тому числі, шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до ч.3 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскільки припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності є письмовою вимогою, то за своєю суттю він є дією органу державного органу.

У правовідносинах, що склалися між сторонами справи, Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради є об`єктом державного архітектурно-будівельного нагляду, а Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області здійснює публічно-владні управлінські функції, тобто є субєктом нагляду, дії якого можуть бути оскаржені до суду відповідно до норм статтей 4, 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Практика Верховного Суду, якою керувався суд першої інстанції при постановленні ухвали (Справа №915/478/18, 826/3115/17), не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки правова позиція, викладена у вищезгаданих Постановах Верховного суду стосувалася відмінних за своєю суттю правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на неповно, і не всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта спростовують висновки суду першої інстанції.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на вищевикладене, є підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду слід скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі №140/3769/19 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 11.03.2020 року