Справа № 240/3/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

13 березня 2020 року м. Житомир справа № 240/3/20

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання нею позовної заяви до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про вжиття заходів забезпечення позову,

встановив:

12 березня 2020 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із заявою про забезпечення адміністративного позову до подання нею позовної заяви до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, в якій просила:

- забезпечити адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва - Павелків Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника та скасування арешту коштів боржника, шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяні Леонідівні, на виконанні якої перебуває виконавче провадження №60603949, вчиняти дії, спрямовані на списання коштів з рахунка UА5398702 (картка №4149 4993 4342 7645), відкритого в АТ КБ "Приватбанк" на ім`я ОСОБА_1 , до вирішення спору по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Цього ж дня було здійснено реєстрацію заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви в автоматизованій системі документообігу суду із присвоєнням їй єдиного уніфікованого номеру 240/3/20.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2020 головуючим суддею для розгляду заяви про забезпечення позову було визначено суддю Черняхович Ірину Едуардівну.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявниця зазначила, що 15 листопада 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяною Леонідівною було відкрито виконавче провадження №60603949 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумова О. І. про стягнення з неї на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості. Також, ОСОБА_1 вказала, що з метою забезпечення примусового виконання вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем Павелків Тетяною Леонідівною було накладено арешт на кошти, що містяться на її рахунку UА5398702, відкритому у АТ КБ "Приватбанк" для отримання заробітної плати. Вказані дії позбавили ОСОБА_1 можливості зняти кошти з її рахунку. Більш того, 04 березня 2020 року із вказаного арештованого рахунку приватним виконавцем в рахунок погашення заборгованості було здійснено списання коштів в розмірі 9467,14 гривень, які, як зазначає заявниця є її заробітною платою за лютий 2020 року. При цьому, ОСОБА_1 наголошує, що ні постанову про відкриття виконавчого провадження №60603949, а ні постанову про арешт коштів боржника вона не отримувала, також їй не надсилався виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумова О. І. про стягнення з неї на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 зазначає, що списання коштів з її арештованого банківського рахунку буде здійснюватися щомісячно, після зарахування на нього заробітної плати, а у випадку, якщо поданий нею позов буде задоволено, виникнуть ускладнення в його виконанні, поновленні її порушених прав та інтересів, оскільки їй доведеться додатково вирішувати питання про повернення безпідставно списаних коштів. У зв`язку з цим, та з метою недопущення такого порушення, ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяні Леонідівні вчиняти дії, спрямовані на списання коштів з її рахунку UА5398702, відкритому АТ КБ "Приватбанк", до вирішення спору по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та приєднаними до неї документами, суд при вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів частин 4, 5, 6 ст. 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності. Забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

У контексті наведеного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно будь-якої із сторін у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду без вжиття заходів задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).

Розглянувши заяву про забезпечення позову та вивчивши надані докази на її підтвердження, суд приходить до висновку про наявність достатніх та обґрунтованих правових підстав для задоволення вищевказаної заяви, виходячи з наступного.

З поданої до суду заяви про забезпечення позову та з доданих до неї документів судом встановлено, що 15 листопада 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяною Леонідівною було відкрито виконавче провадження №60603949 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумова О. І. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості.

Довідкою АТ КП "Приватбанк" від 11.03.2020 №PN3E18I2K75BL9E7 підтверджується, що 04 березня 2020 року з рахунку ОСОБА_1 , відкритого в АТ КП "Приватбанк", було здійснено списання коштів в розмірі 9467,14 гривень. Вказаний платіж був проведений згідно виконавчого листа ВП №60603949.

Вказане свідчить на користь висновку, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяною Леонідівною в межах виконавчого провадження №60603949 були вчинені дії щодо звернення стягнення на кошти боржника.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення.

Разом з тим, з доданої до заяви про забезпечення позову довідки АТ КП "Приватбанк" від 05.02.2020 №FBAUVOEDELOOH9H0 вбачається, що рахунок ОСОБА_1 414949******7645, відкритий в АТ КП "Приватбанк" використовується як рахунок, на який заявниці зараховується заробітна плата.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відкриття виконавчого провадження ВП №60603949 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумова О. І. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості та здійснення в межах цього виконавчого провадження дії щодо звернення стягнення на кошти ОСОБА_1 , свідчать про примусове виконання такого виконавчого напису, що тягне за собою негативних фінансових наслідки, передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п.2 ч.1 ст.34 Закону №1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Частиною 1 статті 35 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Суд зазначає, що оскільки правомірність прийняття відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60603949 та про арешт та звернення стягнення на кошти боржника підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, то невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що, в даному випадку, заявником доведено існування реальної загрози завдання шкоди її правам, в тому числі й матеріальним, внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у даній справі, оскільки існує загроза подальшого списання коштів з банківського рахунку ОСОБА_1 .

При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваним постановам, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що за жодних умов заходи забезпечення позову не можуть бути використані як санкція для відповідача або як спосіб примусити відповідача діяти певним чином під загрозою заподіяння збитків шляхом вжиття заходів забезпечення позову, а також не можуть бути наслідком зловживання позивачем своїми правами на шкоду відповідачеві з санкціонованого дозволу суду. Застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття заходу для відповідача, проте суд діє на підставі доказів та фактів, наданих позивачем.

Також слід звернути увагу на те, що задоволення заяви є співмірним заявленим позовним вимогам. У даному випадку, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких буде подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Статтею 17 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд при розгляді даної заяви також враховує правову позицію Європейського суд з прав людини, викладену у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України", в якій суд зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, та і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного прав Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» ефективний засіб - це запобігання тому щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд зазначає, що заборона приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяні Леонідівні, на виконанні якої перебуває виконавче провадження №60603949, вчиняти дії щодо списання коштів з рахунка НОМЕР_1 (картка №4149 4993 4342 7645), відкритого в АТ КБ "Приватбанк" на ім`я ОСОБА_1 , до вирішення спору по суті та набрання рішенням суду законної сили, носить тимчасовий характер та не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямована на недопущення настання негативних наслідків для заявниці.

Наведені фактичні обставини дають суду підстави для висновку про обґрунтованість доводів заявниці щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких вона хоче звернутися до суду.

З огляду на наведене суд вважає, що запропоновані заявницею заходи забезпечення позову стосуються майбутнього предмету позову, а тому приходить до висновку про наявність підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Згідно з частиною п`ятою статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Крім того, суд зазначає, що в силу вимог ч. 2 ст. 153 КАС України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

В силу ч. 8 ст. 157 КАС України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами ч. 2 ст. 153 цього Кодексу, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяні Леонідівні (вул. Юрія Поправки, 6 оф. 15, м.Київ, 02094) вчиняти в межах виконавчого провадження №60603949 дії щодо звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 (картка №4149 НОМЕР_2 ), відкритому в АТ КБ "Приватбанк".

Негайно надіслати примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя І.Е.Черняхович