Справа № 640/23573/19
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року м. Київ № 640/23573/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у місті Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною «Укрекоресурси» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління ДПС у Тернопільській області з позовом до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною «Укрекоресурси», у якому позивач просить суд:

- стягнути з рахунків у банках Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною «Укрекоресурси», що обслуговують такого платника, та за рахунок готівки, що належить ДП «Укрекоресурси» кошти в розмірі податкового боргу в сумі 89 516,87 грн.:

- по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості - 28 801,10 грн. на р/р UA13019002, код одержувача 37977726, МФО 899998, код бюджетної класифікації 18010400;

- по земельному податку з юридичних осіб - 60715,77 грн. на р/р UA1019002, код одержувача 37977726, МФО 899998, код бюджетної класифікації 18010500.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019 відкрито спрощене провадження у справі №640/23573/19, розгляд якої вирішено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилась заборгованість перед бюджетом у розмірі 89 516,87 грн. внаслідок невиконання податкових обов`язків зі сплати орендного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. Позивач зазначає, що заборгованість підтверджується даними податкових декларацій відповідача.

Відповідач правом на подання письмових заперечень проти адміністративного позову не скористався.

Ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження з пропозицією надати суду відзив на позовну заяву надсилалась відповідачеві за зареєстрованим місцезнаходженням, а саме: м. Київ, вул. Лобачевського, 23-В та була вручена представникові відповідача 16.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 916 (а.с.46).

Частинами 5 та 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив розглядати справу за наявними у ній матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Щодо підстав виникнення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Судом встановлено, відповідачем до податкового органу були подані податкові декларації, у яких відповідач самостійно визначив податкові зобов`язання, що підлягають сплаті до бюджету, а саме:

- податкову декларацію платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 11.10.2019 (за 2017 рік), у якій відповідачем визначене податкове зобов`язання у розмірі 9166,40 грн., зі сплатою щоквартально - 2291,60 грн. (а.с.35);

- податкову декларацію платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 11.10.2019 (за 2018 рік), у якій відповідачем визначене податкове зобов`язання у розмірі 10667,40 грн., зі сплатою щоквартально - 2666,86 грн. (а.с.34);

- податкову декларацію платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 11.10.2019 (за 2019 рік), у якій відповідачем визначене податкове зобов`язання у розмірі 11 956,42 грн., зі сплатою щоквартально - 2989,10 грн., окрім IV кварталу (а.с.33);

Визначені у вказаних податкових деклараціях податкові зобов`язання у загальному розмірі 28 801,10 грн. відповідач не сплатив.

Щодо виникнення податкового боргу з земельного податку з юридичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість з орендної плати за землю виникла на підставі самостійно задекларованих сум, які підтверджуються наявними в матеріалах справи податковими деклараціями з орендної плати за землю:

- податкова декларація з плати за землю від 16.02.2017 (за 2017 рік), у якій відповідачем визначене податкове зобов`язання у розмірі 22078,51 грн., зі сплатою рівними частками щомісяця - 1839,88 грн. (а.с.31-32);

- податкова декларація з плати за землю від 10.10.2019 (за 2018 рік), у якій відповідачем визначене податкове зобов`язання у розмірі 22078,43 грн., зі сплатою рівними частками щомісяця - 1839,87 грн. (а.с.29-30);

- податкова декларація з плати за землю від 10.10.2019 (за 2019 рік), у якій відповідачем визначене податкове зобов`язання у розмірі 22078,43 грн., зі сплатою рівними частками щомісяця - 1839,87 грн. (а.с.27-28).

Визначені у вказаних податкових деклараціях податкові зобов`язання у загальному розмірі 60 715,77 грн. відповідач не сплатив.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у відповідача наявний податковий борг у розмірі 89 516,87 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі - ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст.56 ПК України).

Відповідно до пунктів 36.1 - 36.3 статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

У силу положень пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, даних інтегрованої картки відповідача, самостійно визначені у податкових деклараціях податкові зобов`язання відповідач у строки, встановлені податковим законодавством, не сплатив.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом було сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» від 12.07.2016 №8424-17 на суму 10074,85 грн. (а.с.26).

Вказана податкова вимога отримана уповноваженим представником відповідача 21.07.2016, що підтверджується рекомендованим листом про вручення поштового відправлення зі штрих кодовим ідентифікатором № 198 (а.с.26).

Доказів оскарження податкової вимоги форми «Ю» від 12.07.2016 № 8424-17 або сплати вказаної у ній суми податкового боргу відповідач не надав.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктами 95.2, 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що суму заборгованості у розмірі 89 516,87 грн. відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73- 78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити.

Стягнути на користь Головного управління ДПС у Тернопільській області (ідентифікаційний код 43142763, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003) з рахунків у банках Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною «Укрекоресурси» (ідентифікаційний код 20077743, місцезнаходження: вул. Лобачевського, 23-В, м. Київ, 02090), що обслуговують такого платника, та за рахунок готівки, що належить ДП «Укрекоресурси» кошти в розмірі податкового боргу в сумі 89 516,87 грн.:

- по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості - 28 801,10 грн. на р/р UA13019002, код одержувача 37977726, МФО 899998, код бюджетної класифікації 18010400;

- по земельному податку з юридичних осіб - 60715,77 грн. на р/р UA1019002, код одержувача 37977726, МФО 899998, код бюджетної класифікації 18010500.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась