Справа № 500/2753/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 500/2753/19 пров. № А/857/1788/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління ДФС у Тернопільській області, про визнання протиправною та скасування постанови, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Осташ А.В.,

час ухвалення рішення не вказано,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 02.01.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, яким просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 15.11.2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 60615100.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що вимога Головного управління ДФС у Тернопільській області від 06.06.2019 року № Ф-9921-54 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню органом державної виконавчої служби. Вказана вимога набрала законної сили 12.07.2019 року та пред`явлена до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області для примусового виконання згідно із супровідним листом від 17.07.2019 року № 4890/10-5/19-00-54-09/18191, тобто у встановлений законом тримісячний строк. При цьому, суд зазначив, що вказаний супровідний лист Головне управління ДФС у Тернопільській області сформувало саме 17.07.2019 року, а відмітка на « 14.11.2019 року», на думку суду, свідчить не про дату пред`явлення вимоги до виконання, а про дату реєстрації цього листа відповідачем. Оскаржена постанова про відкриття виконавчого провадження за цією вимогою була винесена державним виконавцем 15.11.2019 року, тобто наступного дня після реєстрації зазначеного супровідного листа. Також суд зазначив, що відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 13 цього Закону порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом. Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що більш ніж тримісячне зволікання відповідача з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження є порушенням строку, встановленого ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», однак, на переконання суду, таке порушення не суперечить процедурі, передбаченій цим Законом, оскільки до моменту прийняття оскаржуваної постанови виконавче провадження ще не було відкрито і не здійснювалося. Тому в силу ст. 13 даного Закону порушення цього строку прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження не є підставою для її скасування.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що воно є незаконним і необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а також суд неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення клопотання. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вимога Головного управління ДФС України у Тернопільській області від 06.06.2019 року № Ф-9921-54 була подана до органу державної виконавчої служби для її примусового виконання 14.11.2019 року, тобто із пропуском встановленого законодавством тримісячного строку з дня набрання нею чинності та спливу десятиденного строку на її добровільне виконання, а тому оскаржена постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження за цією вимогою є протиправною та підлягає скасуванню. Висновок суду першої інстанції про те, дана вимога була своєчасно подана до примусового виконання у встановлений законом строк, а відмітка відповідача на супровідному листі від 17.07.2019 року № 4890/10-5/19-00-54-09/18191 « 14.11.2019 року» свідчить не про дату пред`явлення вимоги до виконання, а про дату реєстрації цього листа відповідачем, на переконання позивача, суперечить вимогам «Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому виклав свої заперечення проти вимог та доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гайда А.Б. 15.11.2019 року винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60615100. Дана постанова винесена на виконання вимоги Головного управління ДФС у Тернопільській області від 06.06.2019 року № Ф-9921-54 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 14988,88 грн.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про правомірність оскарженої постанови, зважаючи на таке.

Як встановив суд, 06.06.2019 року Головне управління ДФС України у Тернопільській області винесло вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9921-54V, якою ОСОБА_1 зобов`язано сплатити борг (недоїмку) з єдиного соціального внеску в розмірі 14988,88 грн. протягом десяти календарних днів з дня отримання цієї вимоги. Дана вимога набула чинності 12.07.2019 року, про що зазначено у відповідному розділі вимоги та не заперечується учасниками справи.

Згідно з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, рішень державних органів, які законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Отже, відповідно до змісту наведених норм зазначена вище вимога Головного управління ДФС України у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2019 року № Ф-9921-54V є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Всупереч вимогам даної норми у зазначеній вимозі Головного управління ДФС України у Тернопільській області не вказано строк її пред`явлення до виконання.

Водночас, строки пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, згідно з частинами першою-другою цієї статті виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Отже, відповідно до описаних норм зазначеної статті вимога контролюючого органу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з дня, наступного після набрання нею чинності.

Враховуючи, що вимога Головного управління ДФС у Тернопільській області від 06.06.2019 року № Ф-9921-54 набула чинності 12.07.2019 року, позивач був зобов`язаний сплатити визначений нею борг (недоїмку) протягом 10 календарних днів, кінцевий строк її пред`явлення до виконання 23.10.2019 року.

Як встановив суд, Головне управління ДФС у Тернопільській області скерувало до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області зазначену вимогу супровідним листом від 17.07.2019 року № 4890/10-5/19-00-54-09/18191, в якому також просило про її примусове виконання.

Проте, як вбачається з копії цього супровідного листа, на ньому проставлений штамп вхідної кореспонденції відповідача з відміткою про його отримання 14.11.2019 року.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що Головне управління ДФС у Тернопільській області пред`явило виконавчий документ вимогу від 06.06.2019 року № Ф-9921-54 до примусового виконання з пропуском встановленого законом тримісячного строку.

А відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки Головним управлінням ДФС у Тернопільській області як стягувачем було пропущено строк пред`явлення до примусового виконання вимогу від 06.06.2019 року № Ф-9921-54, то державний виконавець не мав правових підстав відкривати виконавче провадження за цим виконавчим документом, а повинен був повернути стягувачу дану вимогу без прийняття до виконання.

Висновок суду першої інстанції про те, що зазначений супровідний лист був сформований 17.07.2019 року, а відмітка на ньому « 14.11.2019 року» свідчить не про дату пред`явлення вимоги до виконання, а про дату реєстрації цього листа відповідачем, на думку колегії суддів, є помилковим, зважаючи на таке.

Єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі установи) встановлені «Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 року за № 736/27181.

Відповідно до п. 1 ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

Пунктами 5, 9 розділу 2 «Приймання, первинне опрацювання документів та їх попередній розгляд» цих Правил встановлено, що факт надходження документа до установи обов`язково фіксується шляхом проставлення на вхідних документах відмітки про його надходження до установи, яка проставляється від руки або за допомогою штампа, автоматичного нумератора на лицьовому полі у правому куті нижнього поля першого аркуша оригіналу документа. Елементами зазначеного реквізиту є скорочене найменування установи - одержувача документа, реєстраційний індекс, дата (у разі потреби година і хвилини) надходження документа. У разі застосування автоматизованої системи реєстрації зазначена інформація наноситься за допомогою штрих-коду.

Документи підлягають попередньому розгляду в службі діловодства у день їх надходження або в перший наступний робочий день у разі надходження їх після закінчення робочого дня, у вихідні та святкові неробочі дні.

Згідно з положеннями п. 2 розділу «Реєстрація документів» цих Правил під час реєстрації документів в установі необхідно дотримуватися таких вимог, зокрема: документи реєструються незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення; документи реєструються лише один раз (вхідні у день надходження або не пізніше наступного робочого дня (якщо документ надійшов у неробочий час).

Відповідно до п. п. 1, 3 розділу 4 «Організація передачі документів та їх виконання» цих правил зареєстровані документи передаються на розгляд керівництва установи в день їх надходження або наступного робочого дня у разі надходження документів у неробочий час. Документи, розглянуті керівництвом установи, повертаються з резолюцією щодо їх виконання в службу діловодства, яка здійснює передачу документів на виконання.

Проаналізувавши зміст описаних вище обставин, документів та положень даних Правил, колегія суддів вважає, що проставлення відповідачем на супровідному листі Головного управління ДФС у Тернопільській області від 17.07.2019 року № 4890/10-5/19-00-54-09/18191 відмітки на штампі вхідної кореспонденції дати « 14.11.2019 року», його реєстрації цього ж дня в Журналі реєстрації документів про відкриття виконавчого провадження та передачі згідно з цим Журналом державному виконавцеві ОСОБА_2 15.11.2019 року, безумовно свідчить про отримання Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області цього супровідного листа та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2019 року № Ф-9921-54 саме 14.11.2019 року, тобто після закінчення встановленого законом тримісячного строку пред`явлення даної вимоги до примусового виконання.

В свою чергу, Головне управління ДФС у Тернопільській області не надало суду доказів того, що вказана вимога була надіслана до відповідача поштовим відправленням чи вручена в інший спосіб раніше (до 14.11.2019 року) та в межах трьох місяців з дня набрання вимогою чинності, тобто до 23.10.2019 року.

Також, з врахуванням наведеного вище, помилковим є висновок суду першої інстанції про більш ніж тримісячне зволікання відповідача з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази отримання Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2019 року № Ф-9921-54 до 14.11.2019 року.

Висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем порушено строк, встановлений ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа, однак таке порушення не є підставою для скасування оскарженої постанови, оскільки абз. 3 ч. 5 ст. 13 цього Закону передбачено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом, колегія суддів також вважає неправильним, зважаючи на таке.

Наведеною нормою ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» справді передбачено, що не є підставою для скасування рішення (постанови) порушення державним виконавцем строку його прийняття.

Однак у спірному випадку йдеться не про порушення державним виконавцем встановленого ч. 5 ст. 26 строку винесення постанови про відкриття провадження (не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа), а про недослідження державним виконавцем питання дотримання стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, що є безумовною підставою для його повернення стягувачу без прийняття до виконання, тобто без відкриття виконавчого провадження.

Також колегія суддів відхиляє посилання третьої особи на положення ч. 16 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», згідно з якою строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується, оскільки дана норма стосується нарахування, застосування та стягнення сум єдиного соціального внеску (з врахуванням штрафів та пені), органом, який контролює сплату цього внеску, однак не може бути застосована до спірних правовідносин щодо правомірності чи протиправності постанови державного виконавця, оскільки питання здійснення виконавчого провадження врегульовані спеціальним нормативно-правовим актом Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене вище, колегія судів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про правомірність постанови головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області Гайди А.Б. від 15.11.2019 року № ВП 60615100 про відкриття виконавчого провадження.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи квитанцій від 03.12.2019 року № 11С22В15Е2 та від 27.01.2020 року № ПН2313037, ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання позовної заяви і за подання апеляційної скарги в загальному розмірі 2029,61 грн. (768,40 грн. + 1261,21 грн.).

При цьому, колегія суддів зазначає, що судовий збір за подання позовної заяви сплачений позивачем в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», а за подання апеляційної скарги в більшому розмірі, ніж передбачено цим Законом, а саме підлягало сплаті 1152,60 грн.

Таким чином, оскільки апеляційний суд прийняв рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірах, встановлених законом, а саме суму судового збору в загальному розмірі 1921,00 грн. (768,40 грн. + 1152,60 грн.).

Керуючись ст. ст. 139, 308, 310, 312, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325, КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року у справі № 500/2753/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області Гайди Анни Богданівни від 15 листопада 2019 року № ВП 60615100 про відкриття виконавчого провадження.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області (вулиця Князя Острозького, 14, місто Тернопіль, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати (судовий збір) в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги виключно у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня ня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 06 березня 2020 року

У зв`язку із перебуванням судді Гудима Л.Я. згідно з наказом голови суду від 20.02.2020 року № 78-к/тм у відпустці в період з 28.02.2020 року до 09.03.2020 року, постанова, повний тест якої складено 06.03.2020 року, надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень 10.03.2020 року