Справа № 826/17306/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Оксененка О.М., Мельничука В.П., перевіривши відповідність вимогам ст. 296 КАС України апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-промислова компанія «Енергія» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві подало апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2019 року.

Разом із апеляційною скаргою відповідач звернувся із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що ним раніше подавалася апеляційна скарга, яка була повернута судом апеляційної інстанції через несплату судового збору проте повернення апеляційної скарги не позбавляє права апелянта на повторне звернення з апеляційною скаргою.

Відповідно до ч.1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 2 сказаної статті передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із матеріалів справи вбачається, що 03 серпня 2019 року відповідачем здано на пошту апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2019 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків, шляхом сплати судового збору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року апеляційну скаргу повернуто апелянту.

Після чого, 21 жовтня 2019 року відповідачем вдруге здано на пошту апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2019 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року апеляційну скаргу повернуто апелянту, оскільки підписана представником за відсутності доказів на підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва.

Водночас, у даному випадку в клопотанні про поновлення строку апелянт зазначає, що ним у справі сплачено судовий збір, що є підставою для поновлення строків.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що судовий збір був сплачений апелянтом ще 06 грудня 2019 року, проте скаржник здав на пошту апеляційну скаргу лише 13 лютого 2020 року, тобто через тривалий проміжок часу.

Отже, доводи, викладені в заяві про те, що апелянтом вчинялися всі дії для забезпечення звернення о суду з апеляційною скаргою не відповідають дійсності і у даному випадку не свідчать про наявність поважних підстав, що перешкоджали відповідачу своєчасно звернутися до суду апеляційної інстанції.

Стаття 44 КАС України передбачає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою виконання процесуального обов`язку сплати судового збору особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Це стосується і суб`єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ.

Однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Сплата судового збору за подання апеляційної скарги є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з апеляційною скаргою.

З огляду на викладене, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для задоволення клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 243, 325 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2019 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О. Лічевецький

Суддя О.М. Оксененко

Суддя В.П. Мельничук