Справа № 404/173/17 (2-а/404/190/17)
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2020 року м. Дніпросправа № 404/173/17 (2-а/404/190/17)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Баранник Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.

розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017року по справі а позовом заяву ОСОБА_1 до Кіровоградського об`єднаного управління пенсійного фону України Кіровоградської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом Кіровоградського об`єднаного управління пенсійного фону України Кіровоградської області про визнання дії відповідача при прийнятті рішення про відмову у перерахунку розміру пенсії за вислугу років неправомірними;

Про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії за вислугу років у відповідності до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ з урахуванням стажу роботи на день звільнення з органів прокуратури у розмірі 90% від місячної заробітної плати зазначеної у довідці, виданої Генеральною прокуратурою України від 30.08.2016 року № 18-1186зп без обмежень її максимальним розміром, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2016 року.

Постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача №168993 від 12.09.2016 року про відмову позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111), на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 30.08.2016 року № 18-1186зп з розрахунку 90% із середнього заробітку.

Зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії позивачу за вислугу років у відповідності до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у редакції від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, з урахуванням стажу роботи на день звільнення з органів прокуратури у розмірі 90% від місячної заробітної плати зазначеної у довідці, виданої Генеральною прокуратурою України від 30.08.2016 року № 18-1186зп без обмежень її максимальним розміром, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01.01.2016 року

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 лютого 2017 р. у справі №404/173/17 (2-а/404/190/17) за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - скасовано.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кіровоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивачем було подано заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017року.

Заява обґрунтована прийняттям Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019року № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів доходить висновку, що заява про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017року задоволенню не підлягає.

Підстави перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами встановлені статтею 361 КАС України, відповідно до частини 1 якої судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

За приписами пункту 1 частини 5 статті 361 КАС підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційним Судом України в рішенні 13 грудня 2019 року вказано про втрату чинності положеннями закону саме з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 13 грудня 2019 року.

Таким чином, саме з 13 грудня 2019 року положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній його редакції.

Як свідчать матеріали справи, спір, предмет розгляду у цій справі виник у вересні 2016 року, після відмови Кіровоградським об`єднаним управлінням пенсійного фонду україни здійснити позивачу перерахунок пенсії (а.с.20).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з висновками Конституційного Суду України щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з цього правила, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України (Рішення від 13.05.1997 № 1-зп) також висловив позицію, згідно якої закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Таким чином, суд під час розгляду справи має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення та припинення відповідних спірних правовідносин.

Враховуючи те, що на час виникнення спірних відносин положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII застосовувалися з урахуванням внесених змін, відсутні підстави для застосування положень цієї норми в редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року до правовідносин, що виникли в вересні 2016 року.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про те, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, застосованого судом апеляційної інстанції при вирішенні цієї справи, могла бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами, якщо б судове рішення, яке просить переглянути позивач, підлягало б виконанню та не було б виконане на час ухвалення Конституційним Судом України Рішення.

Проте, в цій справі постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року, яку просить переглянути позивач у зв`язку з виключними обставинами, відмовлено у задоволенні його позову, відповідно, це судове рішення не підлягало виконанню.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017року по справі а позовом заяву ОСОБА_1 до Кіровоградського об`єднаного управління пенсійного фону України Кіровоградської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Керуючись ст. ст. 328, 361, 368-369 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017року по справі а позовом заяву ОСОБА_1 до Кіровоградського об`єднаного управління пенсійного фону України Кіровоградської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Ухвала у повному обсязі складена 10 березня 2020 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник