Справа № 320/4889/19
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року справа №320/4889/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області, у якому просить суд:

1) визнати неправомірними дії Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області у відмові ОСОБА_1 видати нову довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 27 квітня по 28 квітня 1986 року без включення одноразової виплати коштів у сумі 450 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення, премії за роботу в зоні відчуження в розмірі 500 крб., добових в сумі 7 крб. та харчування в сумі 5 крб. 70 коп.;

2) зобов`язати Фастівський міський відділ (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області видати ОСОБА_1 для подачі в Фастівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку пенсії нову довідку про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат, а саме:

- одноразової виплати коштів в сумі 450 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання;

- премії за роботу в зоні відчуження премії в розмірі 500 крб.

- добових в сумі 7 крб.,

- за харчування в сумі 5 крб.70 коп.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідач відмовив йому у видачі нової довідки про грошове забезпечення із зазначенням таких складових як: одноразова виплата коштів в сумі 450,00 грн. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання; премія за роботу в зоні відчуження в сумі 500,00 крб.; добові в сумі 7,00 крб.; за харчування в сумі 5,70 крб., незважаючи на те, що такі суми коштів були виплачені відповідачем на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 у справі №810/3650/18 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 у цій же справі.

Позивач вважає, що відмова відповідача у видачі нової довідки про грошове забезпечення, з включенням до неї усіх передбачених для виплати коштів, є протиправними та порушує його право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що грошові винагороди, які отримав позивач за перебування в зоні відчуження, носять разовий характер, а тому не підлягають включенню у довідку про грошове забезпечення.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Фастівським МРВ ГУ МВС в Київській області 19.12.1997 (а.с.30-32).

Позивач є пенсіонером, що підтверджується посвідченням від 11.06.2006 (а.с.33).

З матеріалів справи вбачається, що 11.08.1999 Київською обласної державною адміністрацією було видано позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) серії НОМЕР_2 (а.с.29).

Відповідно до довідки Головного управління МВС України в Київській області від 13.11.2017 №К-1419 ОСОБА_1 брав участь у заходах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у такі періоди:

- з 27.04.1986 по 28.04.1986 (м. Прип`ять на підставі наказу УВС від 14.08.1986 №069);

- 09.08.1986, з 11.08.1986 по 14.08.1986, 18.08.1986, з 27.08.1986 по 28.08.1986 (с.Луб`янка на підставі наказу УВС від 04.10.1986 №088);

- 19.08.1986 (м.Прип`ять на підставі наказу УВС від 04.10.1986 №088);

- 20.08.1986 (с.Н.Шепелиці на підставі наказу УВС від 04.10.1986 №088);

- 31.08.1986 (с.Володимирівка на підставі наказу УВС від 04.10.1986 №088);

- з 01.09.1986 по 06.09.1986 (с.Стечанка на підставі наказу УВС від 24.11.1986 №0109);

- 10.10.1986, 17.10.1986, 21.10.1986 та 27.10.1986 (м.Прип`ять на підставі наказу УВС від 16.12.1986 №0119) (а.с.28).

Судом встановлено, що Фастівським міським відділом (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) Головного управління МВС в Київській області було видано позивачу довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, відповідно до якої ОСОБА_1 за роботу (службу) в населених пунктах зони відчуження м.Прип`ять з 27.04.1986 по 28.04.1986 визначено посадовий оклад 150,00 крб.

Згідно особових рахунків виплачена заробітна плата (грошове забезпечення) в сумі 50,34 крб. з урахуванням кратності 4 відповідно до постанови Ради Міністрів РСРС та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища".

Заробітна плата (грошове забезпечення) за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, із якої виплачується пенсія - 40 крб., з яких збережений середній заробіток за дні роботи (служби) в зоні відчуження в 1986 -1990 роках у сумі 10,34 крб. та оплата праці за дні роботи (служби) в зоні відчуження в 1986 -1990 роках у сумі 40,00 крб.

У довідці вказано, що позивач працював у третій зоні небезпеки (а.с.24).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 у справі №810/3650/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Фастівського міського відділу ГУ МВС України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задоволено.

Визнано неправомірними дії Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області у видачі ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 27 квітня по 28 квітня 1986 року без урахування нарахування та виплати додатково коштів за: одноразову виплату коштів в сумі 450 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів, премія за роботу в зоні відчуження в розмірі 500 крб., добові в сумі 7 крб., за харчування 5 крб.70 коп.

Зобов`язано Фастівський міський відділ (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району ) ГУ МВС України в Київській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1996 року, а саме: 450 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів, 500 крб. премія за роботу в зоні відчуження, добові в сумі 7 крб., за харчування в сумі 5 крб.70 коп.

Зобов`язано Фастівський міський відділ (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області видати ОСОБА_1 нову довідку про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат, а саме: одноразову виплату коштів в сумі 450 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів, за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 р. премії в розмірі 500 крб., добові в сумі 7 крб., за харчування в сумі 5 крб.70 коп. для подачі в Фастівське об`єднане управління пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку пенсії (а.с.10-15).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2018 у справі №810/3650/18 апеляційну Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області - задоволено частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року в частині задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області щодо видачі ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року без включення одноразової виплати коштів в сумі 450 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів, премії за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 р. в розмірі 500 крб., добових в сумі 7 крб., виплат за харчування в сумі 5 крб.70 коп. та про зобов`язання Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області видати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення з урахуванням зазначених виплат для подачі до Фастівського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку пенсії - скасовано, а в задоволенні таких позовних вимог - відмовлено.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року - залишено без змін (а.с.17-23).

У зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №810/3650/18позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області із заявою від 02.07.2019 про надання довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження (а.с.52).

Головне управління МВС України в Київській області листом від 02.08.2019 №29/К-485 на заяву позивача повідомило, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2018 у справі №810/3650/18 позивачу була нарахована та виплачена сума за роботу в зоні відчуження в період з 27.04.1986 по 28.04.1986, а саме: за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів - 450,00 крб.; премію за роботу в зоні відчуження - 500,00 крб., добових в сумі 7 крб., виплата за харчування - 5,70 крб.

Всього до виплати: 0,01 грн.

У вказаному листі зазначено, що одноразова премія, добові, компенсація взамін продовольчого пайка та грошова винагорода за отриману максимально допустиму дозу радіації носять разовий характер і не є складовою грошового забезпечення та до картки про нарахування грошового забезпечення і довідки, виданої на підставі постанови Ради Міністрів УСРС та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7, не включаються.

Головне управління МВС України в Київській області зазначило, що довідка про грошове забезпечення з урахуванням кратності від 22.11.2017 №7950/109/1004/00/17, видана ліквідаційною комісією Фастівського МВ, є правильна і підстави для видачі нової довідки відсутні (а.с.8).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII).

Згідно з частиною першою статті 54 Закону №796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Частиною четвертою статті 15 Закону № 796-XII передбачено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Отже, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період. При цьому, розмір отриманої заробітної плати, що зазначається у довідці, має відповідати даним первинних документів, на підставі яких вона видається.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №357/1200/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР -84676318).

Верховний Суд у постановах від 17.07.2018 у справі №377/522-16-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 75368729) та від 12.12.2019 у справі №361/2911/16-в (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 86305982) дійшов висновку про те, що особа не має права на отримання довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження (премії за вислугу років, одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення, виплат за харчування), у тому випадку, якщо такі виплати не були нараховані та виплачені особі.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду

Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як зазначено вище, Головне управління МВС України в Київській області листом від 02.08.2019 №29/К-485 повідомило позивачу про нарахування та виплату на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2018 у справі №810/3650/18 суми за роботу в зоні відчуження в період з 27.04.1986 по 28.04.1986, а саме: за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів - 450,00 крб.; премію за роботу в зоні відчуження - 500,00 крб., добових в сумі 7 крб., виплата за харчування - 5,70 крб. Всього до виплати: 0,01 грн.

Так, відповідно до платіжного доручення від 18.06.2019 №1 Фастівський МВ ГУМВС в Київській області виплатив ОСОБА_1 відповідні кошти у розмірі 0,01 грн.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що відповідач фактично здійснив виплату позивачу одноразової грошової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання, премії за роботу в зоні відчуження, добових та виплату коштів за харчування.

Враховуючи те, що матеріали справи підтверджують факт виплати позивачу вказаних сум, суд дійшов висновку про те, що одноразова виплата коштів в сумі: 500,00 крб. за премію за роботу в зоні відчуження; 7,00 крб. - добові; 5,70 крб. за харчування мають бути включені у довідку про грошове забезпечення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про відсутність підстав для видачі відповідачем нової довідки про грошове забезпечення, з огляду на те, що одноразова премія, добові, компенсація взамін продовольчого пайка та грошова винагорода за отриману максимально допустиму дозу радіації носять разовий характер і не є складовою грошового забезпечення та до картки про нарахування грошового забезпечення і довідки, виданої на підставі постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7, не включаються, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВРзаробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, доводи відповідача відносно того, що винагорода та виплата носять разовий характер, а тому до розрахунку заробітної плати не включаються, є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Отже, враховуючи те, що відповідач здійснив виплату позивачу премії за роботу в зоні відчуження, добових та виплати за харчування, суд вважає, що позивачу було протиправно відмовлено у включені відповідних виплат до довідки про грошове забезпечення.

Щодо необхідності включення до довідки про грошове забезпечення одноразової виплати коштів за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання, суд зазначає таке.

Згідно з розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986р. №964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати», зокрема, дозволено керівникам міністерств і відомств, що беруть участь у ліквідації аварії, за погодженням з головою урядової комісії здійснювати у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в III зоні небезпеки, в п`ятикратному розмірі в порівнянні з встановленими чинним законодавством нормами, по II зоні - в чотириразовому розмірі і в I зоні - у трикратному розмірі; у тих випадках, коли працівник отримує гранично допустиму дозу радіації і в зв`язку з цим не допускається для подальшої роботи в зазначених зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода у розмірі п`ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського та начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та військовим чи спеціальним званням, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 крб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 крб.

Відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 25.11.1993р. №1006-р з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986 - 1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, дозволено МВС перерахувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні Чорнобильської АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу.

Згідно з підпунктом 4 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Пунктом «а» частини 1 Розпорядження Ради Міністрів СРСР «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» від 23.05.1986 №1031-рс, встановлено розповсюдити на військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, порядок і розміри підвищеної оплати праці, передбачені Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986р. №964.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що чинним законодавством не передбачено включення встановленої Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986р. №964 одноразової винагороди у розмірі 450,00 крб. до суми заробітної плати для обчислення пенсій.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.12.2019 у справі №361/2911/16-в (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 86305982), від 29.05.2019 у справі №361/2481/15-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 82080085).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідач під час розгляду справи не надав належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності невключення до довідки про грошове забезпечення: премії за роботу в зоні відчуження; добових та виплат за харчування.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі позивачу довідки про грошове забезпечення з урахуванням: премії за роботу в зоні відчуження в період з 27 квітня 1986 року по 28 квітня 1986 року у розмірі 500,00 крб.; виплати добових у розмірі 7,00 крб.; виплати за харчування у розмірі 5,70 крб.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 для подачі в Фастівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку нову довідку про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат, а саме: одноразову виплату коштів в сумі 450,00 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання; за роботу в зоні відчуження премії в розмірі 500,00 крб. добові в сумі 7,00 крб., за харчування в сумі 5,70 крб., суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідач неправомірно відмовив позивачу у видачі довідки про грошове забезпечення із зазначенням відповідних виплат, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення з урахуванням премії за роботу в зоні відчуження у розмірі 500,00 крб., добових в сумі 7,00 крб., виплати за харчування в сумі 5,70 крб. для подачі до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) Головного управління МВС України в Київській області щодо відмови видати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення за роботу в зоні відчуження з урахуванням премії у розмірі 500,00 крб., добових у сумі 7,00 крб. та коштів на харчування у сумі 5,70 крб.

3. Зобов`язати Фастівський міський відділ (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) Головного управління МВС України в Київській області видати ОСОБА_1 довідку встановленого зразка про грошове забезпечення за роботу у зоні відчуження з урахуванням таких виплат: премії у розмірі 500,00 крб., добових у сумі 7,00 крб. та коштів на харчування у сумі 5,70 крб. для подачі до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.