Справа № 620/63/20
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року Чернігів Справа № 620/63/20

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівські області про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівські області, в якому просить зобов`язати зарахувати період її роботи з 12.10.1992 по 31.12.2000, з 03.05.2001 по 30.09.2001 в Городнянському дитячому обласному психоневрологічному санаторії та період роботи з 05.12.2003 по 31.07.2007 в інфекційному відділенні Городнянській центральній районній лікарні Чернігівської області в подвійному розмірі.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обрахунку стажу її роботи в одинарному розмірі за час роботи з 12.10.1992 по 31.12.2000, з 03.05.2001 по 30.09.2001 в Городнянському дитячому обласному психоневрологічному санаторії та період роботи з 05.12.2003 по 31.07.2007 в інфекційному відділенні Городнянській центральній районній лікарні Чернігівської області. Тому, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 відкрито спрощене провадження у справі за правилами ст.257-262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову, просив суд прийняти рішення про відмову у його задоволенні посилаючись на те, що у оскаржуваних правовідносинах відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 10.10.1992 прийнята на посаду палатної медичної сестри в Городнянський обласний дитячий психоневрологічний санаторій.

06.04.1993 позивач переведена на посаду медичної сестри фізкабінету, а в подальшому 05.06.1995 переведена на постійну роботу медсестри фізкабінету.

31.12.2000 позивач звільнена з займаної посади у зв`язку із скороченням штатів згідно наказу № 56 від 29.12.2000 на підставі п.1 ст. 40 КЗпПУ.

03.05.2001 позивач знову прийнята на сезонну роботу у вказане підприємство на посаду медичної сестри фізкабінету згідно наказу № 12 від 04.05.2001.

30.09.2001 позивач звільнена з займаної посади на підставі п. 2. ст. 36 КЗпПУ у зв`язку із закінченням сезонної роботи згідно наказу № 45 від 28.09.2001.

В подальшому позивач працевлаштувалася у Городнянській ЦРЛ на посаду медичної сестри палатної хірургічного відділення, а 05.12.2003 позивач переведена з цієї посади на аналогічну в інфекційне відділення (наказ № 118 від 04.12.2003).

31.10.2007 позивач звільнена за власним бажанням з займаної посади у зв`язку з виходом пенсію.

08.11.2019 позивач звернулась до відповідача з листами, в яких просила надати інформацію про те чи зараховано в подвійному вищевказаний стаж роботи в Городнянському обласному дитячому психоневрологічному санаторії та інфекційному відділенні.

З листів відповідача вбачається, що дані періоди роботи не зараховані в подвійному розмірі, оскільки перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком.

Вважаючи таку відмову відповідача у призначені пенсії на пільгових умовах протиправною, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до приписів ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на основі делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відносини, що склались між позивачем і відповідачем є публічно-правовими відносинами, виходячи із змісту статті 3 та статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» - психіатричний заклад - психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення тощо всіх форм власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

В даному нормативно-правовому актів вказано, що стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Так, згідно п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 60 вказаного Закону передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

До списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком ( по старості) на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, та в послідуючому до прийнятого списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, який діяв до 2003 року, включено молодший медичний персонал, до якого входять палатні санітарки, які безпосередньо обслуговують хворих в психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах і відділеннях будинків дитини.

Психіатричний заклад, відповідно до ст.1 Закону України «Про психіатричну допомогу» - це психоневрологічний, наркологічний чи інший заклад, центр, відділення, тощо всіх форм власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги. В свою чергу стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я особи на підставах та в порядку передбачених Законом України «Про медичну допомогу» та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 23.06.2014 у справі № 732/813/14 встановлено, що відповідно до звітів по Городнянському дитячому психоневрологічному санаторію за 1994-2001 роки, пояснювальних записок до річних звітів по Городнянському дитячому психоневрологічному санаторію, вбачається, що з 1994 року діяльність Городнянського дитячого психоневрологічного санаторію була пов`язана з наданням психіатричної допомоги, а кількість дітей, які страждали на психоневрологічні захворювання, та лікувались в стаціонарних умовах, у цей період складала більше ніж 50 відсотків від загальної кількості хворих закладу. Діти, хворі на захворювання не по профілю санаторію на лікуванні не перебували.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 у справі № 732/813/14 постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 23.06.2014 залишено без змін, а ухвалою Вищого адміністративного суду від 15.10.2014 - відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Положення про Державну експертизу умов праці, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 01.12.1990 року № 357, визначає основні завдання та повноваження Державної експертизи умов праці саме як контролюючого органу, який здійснює державний контроль за правильністю застосування списків № 1 і 2, якістю проведення атестації робочих місць. При цьому в положенні відсутні приписи, які б зобов`язували цей орган надавати в обов`язковому порядку експертні висновки в кожному випадку проведення на підприємстві, в установі чи організації атестації робочих місць. А щодо покладеного в Положенні на Державну експертизу умов праці завдання по підготовці висновків, то воно стосується лише висновків про обґрунтованість пропозицій підприємства щодо змін у списках виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення на додаткові відпустки.

Крім того, 02.10.1995 на виконання наказу Облздороввідділу та листа Міністерства праці від 05.05.1995 № 06-1544 у Городнянському дитячому санаторії було проведено засідання атестаційної комісії, за результатами якої було складено протокол і встановлено право на пенсійне забезпечення по списку № 1,2 і право на отримання пільг і компенсацій (доплата 25% та додаткова відпустка) по професіям палатної санітарки, палатної медсестри.

Також суд зазначає, що відповідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що з дати реєстрації та по дату ліквідації зміни до установчих документів Городнянського обласного дитячого психоневрологічного санаторію не проводились.

З трудової книжки позивача, яка у відповідності до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, який підтверджує стаж роботи, не має жодних відомостей, що здійснювалося перепрофілювання Городнянського обласного дитячого психоневрологічного санаторія, і позивач приймалась на роботу та звільнялась з роботи з психоневрологічного закладу, що узгоджується із поняттям наведеним у статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Аналогічна правова позиція та встановлення факту щодо проведення атестації робочих місць Городнянського обласного дитячого психоневрологічного санаторія, викладені у вищевикладеному рішенні Городнянський районний суд Чернігівської області від 23.06.2014 по справі № 732/813/14, яке згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 набрало законної сили.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України № 15-рп/2002 від 09.07.2002 розтлумачено, що право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

З урахуванням встановлених у справі обставин відмова, висловлена у розпорядженні начальника Ріпкинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 20.02.2018, є неправомірною, а права позивача підлягають судовому захисту.

З огляду на вище вказане, оскільки позивач з 12.10.1992 по 31.12.2000 та з 03.05.2001 по 30.09.2001 працювала на посаді палатної медичної сестри та медичної сестри фізкабінету у психіатричному закладі охорони здоров`я, а саме - в Городнянському дитячому обласному психоневрологічному санаторії, діяльність в якому у зазначені періоди була пов`язана з наданням стаціонарної психіатричної допомоги, суд вважає, що позивач має право на зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі її роботи у вищевказані періоди та має право на призначення їй пенсії на пільгових умовах.

Щодо вимоги позивача про зарахування періоду роботи позивача в інфекційному відділенні Городнянській центральній районній лікарні Чернігівської області з 05.12.2003 по 31.07.2007, то тут слід зазначити, що в цій установі теж була проведена атестація робочих місць і не зарахування цього стажу у подвійному розмірі порушує права позивача.

Посилання представника відповідача на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно ст. 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом Суд відхиляє, з огляду на наступне.

За змістом п. 2 розділу XV прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з п.3 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Вимогами п.4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Водночас, нормами ст.16 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на за вислугою років.

Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищевикладене, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно прийняв рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 мають бути задоволені в повному обсязі.

Так, згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівські області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м.Чернігів,14005, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) період роботи з 12.10.1992 по 31.12.2000, з 03.05.2001 по 30.09.2001 в Городнянському дитячому обласному психоневрологічному санаторії та період роботи з 05.12.2003 по 31.07.2007 в інфекційному відділенні Городнянській центральній районній лікарні Чернігівської області в подвійному розмірі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м.Чернігів,14005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 березня 2020 року.

Суддя О.Є. Ткаченко