Справа № 420/1964/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1964/20
УХВАЛА

11 березня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Глуханчук О.В.,

розглянувши матеріали:

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області (вул. Розумовського, 37, м. Одеса, 65091)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (вул. Буніна, 10, м. Одеса, 65026)

про скасування постанови ВП № 49248750 від 09 листопада 2015 року та зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про скасування постанови про арешт майна та заборону на його відчуження від 09 листопада 2015 року ВП № 49248750 та зобов`язання Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1 за номером запису про обтяження 12128984 від 19 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Стаття 287 КАС України визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Водночас, статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII регламентований порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Позивач звернувся до суду 06 березня 2020 року з вимогами щодо оскарження постанови про арешт майна та заборони на його відчуження від 09 листопада 2015 року ВП № 49248750 та зобов`язання відповідача зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1 , за номером запису про обтяження 12128984 від 19 листопада 2015 року.

Відповідно до листа-відповіді Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області від 27.02.2020 року №10-03-2518, наданого на адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 щодо зняття арешту, згідно бази даних АСВП (автоматизована система виконавчих проваджень), виконавчий лист №1522/6244/12, виданий Приморським районним судом м. Одеси 19.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором, перебував у Відділі з 09.11.2015 року, ВП № 49248750.

09.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження ВП № 49248750.

30.06.2016 року виконавче провадження завершено, згідно пункту 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції Закону).

Також, з наданих до суду матеріалів, а саме Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої за параметрами пошуку РНОКПП НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , вбачається, що 19.11.2015 року проведено державну реєстрацію обтяження нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 49248750, виданої 09.11.2015 року Відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області.

Таким чином, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 листопада 2015 року ВП № 49248750 прийнята на підставі виконавчого листа №1522/6244/12, виданого 19.03.2015 року Приморським районним судом м. Одеси на виконання рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. В подальшому, постановою Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі №1522/6244/12 це рішення було скасовано, що й стало підставою звернення позивача до суду з позовними вимогами щодо зняття арешту з майна, що належить ОСОБА_1 .

Отже, предметом позовних вимог є оскарження рішень та вчинення дій в межах виконавчого провадження № 49248750 з примусового виконання виконавчого листа №1522/6244/12, виданого Приморським районним судом м. Одеси.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, прийняті, вчинені в межах виконавчого провадження № 49248750 з виконання виконавчого листа №1522/6244/12, виданого 19.03.2015 року Приморським районним судом м. Одеси, можуть бути оскаржені позивачем до суду, який видав виконавчий документ.

Зокрема, згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, законом установлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС до суду, який ухвалив відповідне рішення, як це передбачено для виконання судових рішень, у такому випадку виключається юрисдикція адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція щодо юрисдикції відповідних спорів висловлена в постанові Великої палати Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 213/2012/16 (провадження № 14-13цс18).

Таким чином, позовні вимоги про скасування постанови про арешт майна та заборону на його відчуження від 09 листопада 2015 року ВП № 49248750 та зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна у виконавчому провадженні № 49248750 повинні розглядатися в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, суд зазначає, що наслідком порушення правил предметної підсудності є скасування рішення суду з направленням справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю

Так, відповідно до ч. 1 ст. 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки законом встановлено спеціальну процедуру оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень, а саме шляхом звернення до суду, який видав виконавчий документ.

Керуючись ст.ст. 5, 19, 170, 171, 248, 256, 293 КАС України, ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження",

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про скасування постанови ВП № 49248750 від 09 листопада 2015 року та зняття арешту з нерухомого майна.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачеві його право на звернення до Приморського районного суду м.Одеси у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом 15 днів з дня складення ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Глуханчук