Справа № 420/7873/19
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7873/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 04.12.2019 року №07 «Про відмову у призначені пенсії у разі переведення з виду на вид», зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII з 25 листопада 2019 року в розмірі 70% від суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 згідно з довідкою від 21.06.2019 року №178/19, виданою Одеським апеляційним судом з урахуванням вже отриманих сум пенсій.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позов обґрунтований тим, що позивач перебував на утриманні своєї дружини, досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а з 06.06.2019 року є пенсіонером за віком, тобто є непрацездатним, а тому має право на отримання пенсії по втраті годувальника в зв`язку зі смертю дружини, яка працювала на посаді судді.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. З відзиву на позовну заяву (аркуш справи 47) вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки на момент смерті дружина позивача працювала на посаді судді Апеляційного суду Одеської області та 22 серпня 2014 року була відрахована зі штату суду у зв`язку зі смертю. Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не визначено право на умови призначення членам сім`ї померлого судді у відставці пенсії за померлого суддю на умовах призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про державну службу». Позивач має право на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку йому було призначено з червня 2019 року, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є правомірним та не підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Після смерті дружини, ОСОБА_1 25 листопада 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про переведення із пенсії по втраті годувальника за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» за матеріалами пенсійної справи (аркуш справи 12).

Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №7 від 04.12.2019 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у разі переведення з виду на вид (аркуш справи 19), оскільки Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не визначено право на умови призначення членам сім`ї померлого судді у відставці пенсії за померлого суддю на умовах призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивач не погодився із правомірністю вказаного рішення, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з 06.06.2019 року та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією рішення №07 від 24.06.2019 року (аркуш справи 17).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_1 від 23.06.1978 року позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_2 (аркуш справи 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 від 24.08.2014 року (аркуш справи 11).

Відповідно до записів у трудовій книжці (аркуші справи 14-16) ОСОБА_2 працювала на посаді судді Апеляційного суду Одеської області з 19.08.2002 року та була відрахована зі штату суду у зв`язку зі смертю 22.08.2014 року.

Згідно виданої ОСОБА_1 довідки Одеського Апеляційного суду №178/19 від 21.06.2019 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 01 січня 2019 року суддівська винагорода його померлої дружини ОСОБА_2 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складала б 47544,75 грн. (аркуш справи 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття, з незалежних від них обставин, а також у старості та у інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абз. 22 ст. 1, ч. 1 ст. 9, ст. 10 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

ОСОБА_1 перебував на утриманні своєї дружини ОСОБА_2 та з 7 червня 2019 року позивача переведено на вид пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент смерті дружини позивача), суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

12 лютого 2015 року вступив в законну силу Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі по тексту Закон № 192-VIII), розділ 10 якого визначав статус судді у відставці.

Відповідно до ст. 141-142 Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд», суддя у відставці мав право на призначення йому пенсії на умовах передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором право на отримання щомісячного довічного утримання.

Аналогічним чином визначав право судді у відставці на пенсійне забезпечення, а також права утриманців померлого судді у відставці на отримання пенсії на випадок втрати годувальника й Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» № 213 - VIII від 02.03.2015 року, яким було змінено назву ст. 37 Закону України «Про державну службу» на нову назву «Пенсійне забезпечення державних службовців».

Відповідно до змісту ч. 10 статті 37 Закону «Про державну службу» № 3723-XІІ право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника мають також непрацездатні члени сім"ї померлої особи, які отримували або мали право на пенсію за цим законом.

Закон України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року втратив чинність на підставі Закону України «Про державну службу» № 889 - VIII від 10.12.2015 року за винятком статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року.

Згідно з пунктом 10 та 12 розділу 11 Закону України «Про державну службу» №889 - VIII від 10.12.2015 року та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» державні службовці, які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених ст. 25 Закону України, «Про державну службу» мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року з наступними змінами.

Слід звернути увагу, що пункт 13 розділу 11 Закону України «Про державну службу» №889 -VIII від 10.12.2015 року передбачає, що за особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог статті 31 Закону України «Про державну службу» №3723-ХП з наступними змінами, зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.

Рішенням, Конституційного Суду України у справі №1-8/2016 року від 8 червня 2016 року за № 4-рп/2016 року (конституційне подання Верховного Суду України щодо конституційності положень ч.3, абзаци 1-2, 4, 6 ч. 5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу 3 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» визнані такими, що не відповідають Конституції.

Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2423 в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213- VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911- VIII і положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213, визнані неконституційними, і втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.

Отже, відповідач, як орган, якому делеговані повноваження щодо призначення і виплати пенсій, при розгляді заяви про перехід на пенсію по втраті годувальника повинен був діяти відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 7 липня 2010 року, а також статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХII від 16.12.1993 року з наступними змінами.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу», на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті,

право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші

після досягнення ними такого віку, зокрема, 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року.

При цьому, відповідно до ч. 13, 14 ст. 37 Закону України «Про державну службу» у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 09 листопада 2018 року у справі № 236/3193/16-а (провадження № К/9901/44192/18) в якій зазначено, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивача, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та на момент смерті мала страховий стаж 39 років 6 місяців 17 днів та 12 років на державній службі (на посаді судді), тобто мала право на одержання пенсії державного службовця відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області був непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника та відповідав вимогам ст. 37 Закону України «Про державну службу», а тому оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.12.2019 року №07 «Про відмову у призначені пенсії у разі переведення з виду на вид» є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи протиправність оскаржуваного рішення, відповідач має бути зобов`язаний судом призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII з 25 листопада 2019 року в розмірі 70% від суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 згідно з довідкою від 21.06.2019 року №178/19, виданою Одеським апеляційним судом.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII з 25 листопада 2019 року в розмірі 70% від суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 згідно з довідкою від 21.06.2019 року №178/19, виданою Одеським апеляційним судом з урахуванням вже отриманих сум пенсій, вона не підлягає задоволенню, є передчасною, оскільки такі дії мають бути здійснені тільки в разі призначення пенсії позивачу, про яку він просить.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, а також зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII з 25 листопада 2019 року в розмірі 70% від суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 згідно з довідкою від 21.06.2019 року №178/19, виданою Одеським апеляційним судом, а в частині виплати позивачу такої пенсії позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255, 263 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.12.2019 року №07 «Про відмову у призначені пенсії у разі переведення з виду на вид», зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII з 25 листопада 2019 року в розмірі 70% від суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 згідно з довідкою від 21.06.2019 року №178/19, виданою Одеським апеляційним судом з урахуванням вже отриманих сум пенсій - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.12.2019 року №07 «Про відмову у призначені пенсії у разі переведення з виду на вид».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII з 25 листопада 2019 року в розмірі 70% від суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 згідно з довідкою від 21.06.2019 року №178/19, виданою Одеським апеляційним судом.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида

.