Справа № 200/11754/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2020 року справа №200/11754/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гаврищук Т.Г.,

суддів Арабей Т.Г.

Казначеєва Е.Г.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі №200/11754/19-а (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії, стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2019 рік, стягнення грошової компенсації за дні додаткової відпустки за 2016-2019 роки, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо не виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 рік, в кількості 14 днів, у зв`язку із звільненням з військової служби у запас, 31.10.2016; визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України щодо не виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період за 2017 - 2019 роки, в кількості 42 дні, у зв`язку із звільненням з військової служби у запас. 28.05.2019; визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2019 рік, у зв`язку із звільненням з військової служби у запас, 28.05.2019; визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України щодо не проведення повного розрахунку на час звільнення з лав Збройних Сил України, 28.05.2019; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 рік. в кількості 14 днів, виходячи з приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення з посади начальника групи секретного документального забезпечення служби захисту інформації військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), станом на день звільнення з військової служби, 31.10.2016; зобов`язання військову частину НОМЕР_2 Збройних Сил України нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 - 2019 роки, в кількості 42 дні, виходячи з приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення з посади командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України станом на день звільнення з військової служби, 28.05.2019; зобов`язання військову частину НОМЕР_2 Збройних Сил України нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2019 рік, виходячи з приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення з посади командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, станом на день звільнення з військової служби. 28.05.2019 року; стягнення з військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.05.2019 по дату повного розрахунку, або на час ухвалення рішення суду щодо суті спору, виходячи з приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення з посади командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України (), станом на день звільнення з військової служби, 28.05.2019 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо не виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 рік, в кількості 14 днів, у зв`язку із звільненням з військової служби у запас, 31.10.2016 року; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України щодо не виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період за 2017 - 2019 роки, в кількості 42 дні, у зв`язку із звільненням з військової служби у запас. 28.05.2019 року; визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України щодо не виплати компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2019 рік, у зв`язку із звільненням з військової служби у запас, 28.05.2019 року; визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України щодо не проведення повного розрахунку на час звільнення з лав Збройних Сил України, 28.05.2019 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 рік. в кількості 14 днів, виходячи з приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення з посади начальника групи секретного документального забезпечення служби захисту інформації військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, станом на день звільнення з військової служби, 31.10.2016 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_2 Збройних Сил України, нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 - 2019 роки, в кількості 42 дні, виходячи з приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення з посади командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України станом на день звільнення з військової служби 28.05.2019 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_2 Збройних Сил України, нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2019 рік, виходячи з приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення з посади командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України (), станом на день звільнення з військової служби 28.05.2019 року; стягнуто з військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.05.2019 по дату повного розрахунку, або на час ухвалення рішення суду щодо суті спору, виходячи з приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення з посади командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України (), станом на день звільнення з військової служби, 28.05.2019 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що питання компенсації за невикористані додаткові відпустки у зв`язку зі звільненням виникло під час особливого періоду, протягом якого надання додаткових відпусток учасникам бойових дій припинено. Оскільки надання додаткових відпусток припинено, відповідач вважає, що й підстав для виплати грошової компенсації за їх невикористання немає. Відповідач1 також вважає, що на позивача не розповсюджується визначений судом Порядок обчислення середньої заробітної плати. Відповідач1 зазначив, що компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2019 рік позивачу виплачена відповідно до розрахунку грошового забезпечення за неповний місяць. Таким чином, вимоги позивача щодо невірного нарахування та виплати йому компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2019 рік в порядку Постанови є необґрунтованими та безпідставними, а отже не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі положень ст.. 116, 117 КЗпП України, відповідач вважає, що норми вказаного Кодексу не розповсюджуються на військовослужбовців, а тому судом першої інстанції безпідставно задоволено позов в цій частині.

Позивач та його представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, вважають, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Відповідачем2 апеляційна скарга не подавалась, а тому суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача1.

Відповідачі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є військовозобов`язаним, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (посвідчення НОМЕР_5 ).

Згідно витягу з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_6 № 297 від 31.10.2016 року, молодшого сержанта ОСОБА_3 , начальника групи секретного документального забезпечення служби захисту інформації військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, звільненого Указом Президента України від 26 вересня 2016 №411/2016, відповідно до частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232 - ХП, відповідно до частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232 - ХП, з військової служби у запас за пунктом 1 підпунктом "є" (призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України), вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Краматорського МВК Донецької області. З 31 жовтня 2016 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, видати сухий пайок на одну добу.

Щорічна основна відпустка за 2016 рік передбачена в кількості 30 діб, використана. Грошова допомога на оздоровлення згідно наказу Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008 року у розмірі місячного грошового забезпечення за 2016 рік виплачена.

Матеріальна допомога за 2016 рік для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260, не виплачена.

На підставі наказу Міністерства Оборони України від 10.02.2016р. № 67, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.02.2016р., відповідно до Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України виплатити винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 01 жовтня по 31 жовтня 2016 року.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2017р. року №345, молодшого сержанта ОСОБА_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 28.11.2017 року №81-РС на посаду навідника 1 відділення охорони 2 взводу охорони роти управління батальйону управління, який прибув із Краматорського МВК Донецької області зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення з 28.11.2017 року. Вважати таким, що справи та посаду навідника 1 відділення охорони 2 взводу охорони роти управління батальйону управління прийняв 28.11.2017 року.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.05.2019 року №154, молодшого сержанта ОСОБА_3 командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено. З 28.05.2019 року виключено зі списків особового складу військової частини, знято з усіх видів забезпечення при військовій НОМЕР_2 , з котлового забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 .

Щорічна основна відпустка за 2019 рік в кількості 12 діб не використана. Грошова допомога на оздоровлення згідно наказу Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 року у розмірі місячного грошового забезпечення за період з 01.05.2019 року по 28.05.2019 року виплачена у сумі 6500,00 грн. Матеріальна допомога за 2019 рік для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, не виплачена.

Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" наказано виплатити грошову компенсацію за 12 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік.

Також наказано виплатити премію в розмірі 142%, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 87,8% з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Наказано виплатити винагороду за безпосередню участь в Операції Об`єднаних сил за період з 01.05.2019 року по 28.05.2019 року.

Як вбачається з розрахунку грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період з 11.07.2015р. по 31.1.2016р. складає 14 днів, грошова компенсація 6007,45 грн.

За період з 28.11.2017р. по 28.05.2019р. невикористані дні додаткової відпустки 42 дні, грошова компенсація 39062,15 грн.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Судом першої інстанції стосовно в межах позовних вимог, що стосуються Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (КОД ) прийнято рішення про визнання протиправною бездіяльність щодо не виплати позивачеві грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 рік, в кількості 14 днів, у зв`язку із звільненням з військової служби у запас, 31.10.2016р.. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України нарахувати та виплатити позивачеві грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 рік. в кількості 14 днів, виходячи з приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення з посади начальника групи секретного документального забезпечення служби захисту інформації військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, станом на день звільнення з військової служби, 31.10.2016р..

Військова частина НОМЕР_2 Збройних Сил України () апеляційну скаргу на рішення суду не подавала, а тому суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України в межах прийнятого стосовно нього рішення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ), згідно частини 3 статті 24 якого закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011).

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» встановлено надання учасникам бойових дій додаткової відпустки із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Право на одержання учасниками бойових дій додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік передбачено також пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551).

Відповідно до пункту 17 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно з пунктом 18 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин зі збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється (пункт 19 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ).

За приписами пункту 21 наведеної статті у разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.

Визначення поняття особливого періоду наведене у законах України від 21 жовтня 1993 року №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та від 06 грудня 1991 року №1932-XII «Про оборону України» (далі - Закони № 3543-XII та № 1932-XII відповідно).

За визначенням статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України визначає особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що аналіз зазначених норм свідчить, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється безпосередньо надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски.

Однак, Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

У разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 620/4218/18.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що на час прийняття наказів про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було нараховано та виплачено позивачеві грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 рік в кількості 14 днів, а тому правомірно задоволено позов в цій частині.

Водночас, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно було зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачеві грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки виходячи з приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Згідно пункту 4 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 3 Постанови КМУ від 30 серпня 2017 р. N 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року N 260, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за N 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, пунктом 6 якого встановлено, що розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

Враховуючи, що порядок розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки визначено безпосередньо Порядком №260, колегія суддів вважає, що вимоги позивача щодо нарахування та виплати позивачеві грошової компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки виходячи з приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, є безпідставними, а тому судом першої інстанції помилково задоволено позов в цій частині.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі №200/11754/19-а задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі №200/11754/19-а - змінити.

В абзаці шостому резолютивної частини рішення вислів «виходячи з приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати» - виключити.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі №200/11754/19-а залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 10 березня 2020 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 11 березня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 10 березня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: Т.Г. Арабей

Е.Г. Казначеєв