Справа № 160/7447/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2020 року Справа № 160/7447/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С. при секретарі судового засідання - Чорній М.В. за участю: представника позивача - Войтенко К.В. представника відповідача - Колодки Б.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй-Експрес» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектр-15», Товариство з обмеженою відповідальністю «Експрес Плюс» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 року відкрито провадження по даній справи та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 23.09.2019 року поновлено провадження по даній справі, після набрання судовим рішенням по справі № 160/2897/19 законної сили.
Ухвалою суду від 20.11.2019 року зупинено провадження по даній справі до набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 160/4969/19 за позовом ТОВ «Строй-Експрес» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Ухвалою суду від 17.02.2020 року поновлено провадження по даній справі, після набрання судовим рішенням по справі № 160/4969/19 законної сили.
З урахуванням наданих до перевірки первинних документів, які у їх сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності підприємства, та принцип індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, згідно з яким негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит або на бюджетне відшкодування, можуть бути застосовані саме до такого платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи (позивача), та добросовісність платника податків, а також достовірність задекларованих таким платником даних податкового обліку, що презюмується податковим законодавством, зокрема, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано). Тому представник позивача просила суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав, та з урахуванням відповіді на відзив і додаткових письмових пояснень по справі, а також приймаючи до уваги обставини та факти встановлені в судових рішеннях в справах №160/2897/19 та №160/4969/19.
Треті особи в судове засідання своїх представників не направили, про день та час його проведення повідомлялися належним чином. В своїх клопотаннях треті особи просили суд розглядати справу за відсутності їх представників, а позовні вимоги підтримали.
Крім того, третя особа ТОВ «Експрес Плюс» в своєму клопотанні зазначила, що в матеріалах справи наявні ліцензія Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 13.07.2016 р. №25-Л щодо права зайняття господарською діяльністю з будівництва об`єктів ІV і V категорії складності та інші первинні документи щодо реальності господарських відносин між ТОВ «Строй-Експрес» та їх підприємством.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Основний вид діяльності позивача за є 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Приписами п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України (редакція закону на момент виникнення спірних правовідносин), для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
У пункті 198.2 ст.198 ПК України зазначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
В силу п.198.5 ст.198 ПК України (редакція закону на момент виникнення спірних правовідносин), платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з пунктом 201.8 ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Суд зазначає, що підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Згідно з ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (далі - Закон №996), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Пунктом 2 ст.3 вищевказаного закону (далі - Закон №996) передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Частиною 1 ст.9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до п.2 ст.9 даного Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також у п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 р. № 88, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному місяці, в якому вони були здійснені.
Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Підставами для формування податкового кредиту є наявність належним чином оформленої податкової накладної, митної декларації, заяви зі скаргою на постачальника, поданої відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України, бухгалтерської довідки, складеної відповідно до п.198.5 ст. 198 ПК України, або інших документів, передбачених п.201.11 ст.201 ПК України.
Таким чином, умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.
У той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні валових витрат та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі № К/9901/3443/18.
Отже, суд зазначає, що Податковим кодексом України чітко визначені первинні документи, на підставі яких формується податковий кредит та, відповідно, показники податкової звітності з ПДВ.
Так, між ТОВ «Строй-Експрес» (Генпідрядник) та ТОВ «Спектр-15 »(Підрядник) було укладено Договір підряду № 20-04/18 на виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції об`єктів будівництва в м.Львів, вул.Шевченко Т., 335 від 20.04.2018 р. Відповідно до п.1.1 Договору підряду № 20-04/18 Підрядник бере на себе обов`язки виконати роботи власними силами, а при необхідності може залучити третіх осіб до робіт по реконструкції об`єктів будівництва в м.Львів, вул.Шевченко Т., 335.
Відповідно до п.3.4 Договору підряду № 20-04/18 Підрядник взяв на себе всі ризики, пов`язані з виконання підрядних робіт, в тому числі із залученими силами субпідрядних організацій. Згідно з пунктом 6.2 Договору підряду № 20-04/18 Підрядник має право за попередньою письмовою згодою Генпідрядника залучати до виконання підрядних робіт третіх осіб - субпідрядників, координувати їх діяльність на будівельному майданчику. За виконані роботи згідно з Актами прийомки виконаних будівельних робіт №№38-47, які підписані 30.11.2018 p., - за період з 01.11.2018 р. по 30.11.2018 р. ТОВ «Строй-Експрес» оплатив рахунки ТОВ «Спектр-15» за виконані роботи в загальній сумі 9 480 000 грн.
Фактичне здійснення господарських операцій за договором від 20.04.2018 року №20-04/18 підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: платіжними дорученнями; банківськими виписками; податковими накладними; довідками про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3; оборотно-сальдовими відомостями по договору з ТОВ «Спектр-15» за листопад 2018 р.; копією будівельної ліцензії ТОВ «Спектр-15».
Розрахунки за даним договором проведені, що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками. На виконання вимог статей 187, 201 ПК України за даними господарськими відносинами були виписані та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні.
Так, між ТОВ «Строй-Експрес» (Генпідрядник) та ТОВ «Експрес Плюс» (Субпідрядник) 24.04.2018 р. було укладено Договір субпідряду № 24/04, відповідно до умов п.1.1 Договору Генпідрядник дає завдання, а Субпідрядник зобов`язується на свій ризик виконати роботи по реконструкції з прибудовою будівлі підприємства торгівлі і споруд на об`єкті за адресою: м.Дніпро, пр.Івана Мазепи, 51Д.
ТОВ «Експрес Плюс» листами погодив із ТОВ «Строй-Експрес» субпідрядників, а саме що ТОВ «Експрес Плюс» на виконання Договору субпідряду № 24/04 від 24.04.2018 р. укладені договори субпідряду з ТОВ «Таурс» та ТОВ «Менор Трейд», відповідно до умов яких субпідрядники зобов`язались на свій ризик виконати роботи по реконструкції з прибудовою будівлі підприємства торгівлі і споруд на об`єкті за адресою: м.Дніпро, пр.Івана Мазепи, 51Д. На цих листах директором ТОВ «Строй-Експрес» зазначено «не заперечую», що засвідчено підписом та печаткою підприємства.
В судовому засіданні представник позивача зазначила, що за листопад 2018 р. між ТОВ «Строй-Експрес» та ТОВ «Експрес Плюс» немає підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт, оскільки ТОВ «Строй-Експрес» була здійснена передплата у сумі 1 100 000 грн., про що не заперечується відповідачем на стор.14 Акту перевірки. Будівельні роботи, за які була здійснена за умовами договору передплата у листопаді 2018 p., - виконані в час і після листопада 2018 p., підтвердженням чого є відповідні Акти прийомки виконаних будівельних робіт.
Фактичне здійснення господарських операцій за договором від 24.04.2018 року №24/04 підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: платіжними дорученнями; банківськими виписками; податковими накладними; довідками про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3; оборотно-сальдовими відомостями щодо договору з ТОВ «Експрес Плюс» за листопад 2018 р.; копією будівельної ліцензії ТОВ «Експрес Плюс»; копією будівельної ліцензії ТОВ «Таурс»; копією будівельної ліцензії ТОВ «Менор Трейд».
Акти виконаних робіт складені на підставі державних будівельних Норм ДСТУ БД.2.2-2012 та ДСТУ БД.2.4-2012, затверджених Мінрегіонбудом України, трудові витрати включені в акти виконаних робіт виключно за цими збірниками; ТОВ "Спектр-15» та ТОВ «Експрес Плюс» залучали до виконання робіт інших субпідрядників.
Суд зазначає, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану платника податків.
Позивач має первинні документи, які не дають підстав вважати, що господарські операції з його контрагентами є нереальними. До того ж, податковим органом в акті не було наведено жодних фактів, які свідчать про неправильність та невідповідність вказаних первинних документів фактичним обставинам укладених правочинів.
В даному випадку, податковий орган відповідно до принципу офіційності повинен довести в суді фіктивність господарських операцій як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов`язань та правомірності прийняття своїх рішень.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 20 лютого 2018 року у справі №817/149/17 та від 29 березня 2018 року у справі №813/2758/16.
Відповідачем не доведено, що на момент вчинення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, останні не були зареєстровані у встановленому законом порядку та не мали свідоцтва платника податків на додану вартість.
Суд також виходить з того, що чинне податкове законодавство не покладає на платника обов`язку контролювати діяльність осіб, що виконують роботи, послуги, не зобов`язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим як вносити відповідні суми витрат до складу валових витрат і суми ПДВ - до податкового кредиту.
Можлива відсутність у контрагентів трудових ресурсів та виробничих потужностей для самостійного виконання договірних зобов`язань, не свідчить про неможливість виконати відповідні роботи та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів (робіт, послуг), у тому числі й по ПДВ.
Таким чином, позивач як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату лише ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України. Він не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.
Така ж правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах, зокрема, від 24 січня 2018 року у справі №824/942/13, від 14 березня 2018 року у справі №803/1198/16.
Верховний Суд у постанові від 07 серпня 2018 року у справі №808/760/16 зазначив, що відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Судом враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03), які відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.
Суд зазначає, що встановивши за даними власних інформаційних систем факт обриву ланцюга постачання товарів, контролюючий орган не здійснив будь-яких дій, направлених на отримання документального підтвердження відповідних обставин.
Отже, висновки контролюючого органу щодо обсягу і якості операцій та розрахунків між платниками податків не можуть ґрунтуватися на неперевірених припущеннях чи суб`єктивних думках посадових осіб, інформації АІС "Податковий блок", а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись документально.
Посилання відповідача на припущення є неприйнятними у якості доказів конкретних податкових правопорушень щодо підстав та порядку формування податкового кредиту, оскільки в основі формування податкового кредиту лежить факт здійснення конкретної господарської операції, який потребує доведення або спростування обставин саме здійснення цієї господарської операції. Будь-які припущення можуть мати місце виключно на підставі встановлення, дослідження та підтвердження обставин здійснення господарської операції (позиція Верховного Суду, викладена у Постанові від 12.04.2018 р. справа №804/698/26).
Щодо посилання відповідача на наявність кримінальних проваджень. Суд звертає увагу, що до суду не надано підтверджень наявності вироків щодо посадових осіб або ж підприємства позивача, або ж його контрагента.
Таким чином, інформація про наявність кримінальних проваджень без остаточного вироку по справі не може прийматися до уваги як належний доказ.
З огляду на встановлені обставини у справі та наведені норми законодавства, угоди, які укладені між ТОВ "Строй-Експрес" та ТОВ "Спектр-15", оформлені належним чином, підписані уповноваженими особами, які на час підписання договорів та їх виконання мали необхідний обсяг правосуб`єктності; спірні правочини не визнано судом недійсним і їх недійсність прямо не встановлена законом, у зв`язку з чим існує презумпція правомірності правочинів.
Крім того, суд звертає увагу, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року, яке набрало законної сили 13.09.2019 року, було задоволено позовні вимоги ТОВ "Спектр-15" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та надано оцінку договірним відносинам ТОВ «Спектр-15» із ТОВ «Забудовник СВ», а саме договіру підряду № 17/04/18 від 13.04.2018 року, згідно якого ТОВ «Спектр-15» доручає, а ТОВ «Забудовник СВ» бере на себе зобов`язання виконати роботи з реконструкції розподільчого центру, розташованого за адресою: м.Львів, вул.Шевченко Т., 335. Саме укладання договору підряду № 17/04/18 від 13.04.2018 року із субпідрядником ТОВ «Забудовник СВ» було погоджено ТОВ «Спектр-15» із позивачем листом № 59 від 23.04.2018 р. на виконання приписів п.6.2 "Договору підряду № 20-04/18 на виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції об`єктів будівництва в м.Львів, вул.Шевченко Т., 335 від 20.04.2018 р.
Отже у даній справі та у справі №160/2897/19 досліджуються аналогічні договірні відносини між одними й тими ж контрагентами, по одним і тим же договорам підряду. Судовим рішенням від 19.06.2019 року по справі №160/2897/19 встановлено, що первинними документами підтверджено надання послуг, рух активів, використання придбаних товарів у господарській діяльності платника податків, недоліки складення окремих документів, актів, не можуть бути самостійною підставою для виключення права платника на податковий кредит, контролюючий орган із сукупністю доказів, якими володів на дату винесення податкових-повідомлень рішень, не довів нереальність операцій.
Так, в процесі розгляду справи № 160/2897/19 судом було встановлено реальність господарських відносин ТОВ «Спектр-15» з ТОВ «Забудовник СВ» за період з 01.05.2018 року по 30.06.2018 року, що підтверджується рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року.
Частиною 4 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
В судовому засіданні представник відповідача зазначив щодо застосування штрафної санкції у розмірі 50% під час донарахувань податкових зобов`язань.
Відповідно до п.127.1 ст.127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено повністю, сплачений судовий збір в розмірі 19 210 грн. підлягає поверненню позивачу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250 КАС України, -
Позовну заяву задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складено 10.03.2020 року.

Суддя К.С. Кучма