Справа № 440/458/20
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/458/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/458/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Голового управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ у Полтавській області) , в якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру пенсії, що належить до виплати, та зобов`язати виплатити нараховану йому пенсію без обмежень її граничного розміру починаючи з 01.03.2017.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-випробувального складу цивільної авіації відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідач здійснив перерахунок пенсії з 01.03.2017 та визначив розмір пенсії позивача на рівні 12 956,43 грн, однак її виплата здійснювалася лише у розмірі 10 740,00 грн. Позивач вважає дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії протиправними, оскільки таке обмеження максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду 03.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав. У відзиві на позов зазначив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за вислугу років як працівник льотного складу, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". З 01.03.2017 здійснено перерахунок пенсії із застосуванням обмежень, встановлених частиною третьою статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З огляду на те, що пенсія позивача до набрання чинності Законом №1668 станом на 01.01.2016 не перевищувала її максимальний розмір, а перевищення відбулося лише після її перерахунку, а саме з 2017 року, вважає, що норма пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" на позивача не поширюється. Крім того, відповідач вважає, що позивач порушив шестимісячний строк звернення до суду, просячи зобов`язати ГУ ПФУ у Полтавській області виплатити нараховану з 01.03.2017 пенсію (а.с. 16-17, 19-21).

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, в межах строку, встановленого статтею 263 цього ж Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області, з 23.09.1987 отримує пенсію за вислугу років як працівник льотного складу цивільної авіації.

До 01.03.2017 розмір пенсії позивача становив 10 023,49 грн, як це видно з розпорядження Автозаводського УПФУ №106375 від 15.03.2016 (а.с. 53).

У березні 2017 року Кременчуцьким ОУПФУ було здійснено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , за наслідками якого розмір його пенсії склав:

- з 01.03.2017 - 12 384,52 грн;

- з 01.03.2018 - 16 975,46 грн;

- з 01.03.2019 - 21 183,17 грн.

В той же час фактична виплата пенсії здійснювалася з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого частиною третьою статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме:

- у розмірі 10 740,00 грн з березня 2017 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік";

- у розмірі 12 384,52 грн з січня 2018 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік";

- у розмірі 13 730,00 грн з березня 2018 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік";

- у розмірі 14 350,00 грн з липня 2018 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік";

- у розмірі 14 970,00 грн з грудня 2018 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік";

- у розмірі 15 640,00 грн з липня 2019 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік";

- у розмірі 16 380,00 грн з грудня 2019 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік".

Позивач звернувся до Кременчуцького відділу з питань перерахунків пенсій №8 ГУ ПФУ у Полтавській області із заявою щодо обґрунтування причин здійснення виплати пенсії не в повному обсязі, на що листом останнього від 20.12.2019 надано відповідь за №124/К-02.10-45, в якій вказано на правомірність виплати пенсії за документами пенсійної справи та діючого законодавства з посиланням на ч. 3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 6).

Вважаючи дії відповідача щодо виплати пенсії в обмеженому розмірі протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.

Основним спірним питанням у даній справі, з огляду на підстави позову, є питання правомірності обмеження розміру виплаченої позивачу пенсії з 01.03.2017 десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

01.10.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (надалі - Закон №3668-VI), статтею 2 якого встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати 10740 гривень.

Даний Закон набрав чинності 01.10.2011.

Вказаним Законом внесено зміни до ч. 3 ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, відповідно до ч. 3 ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції згідно із Законом №3668-VI, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Так само, положеннями ч. 3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції згідно із Законом №3668-VI, визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Таким чином, вищезазначеними нормами законодавець запровадив обмеження щодо розміру призначених та перерахованих пенсій, зокрема, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що звуження змісту вже набутих прав пенсіонера, розмір призначеної пенсії якого більший зазначеного максимального розміру, не відбулося.

Суд зазначає, що здійснюючи обмеження пенсії максимальним розміром пенсії тим пенсіонерам, яким пенсія призначена після 01.01.2016, та навпаки не обмежуючи розмір пенсії тим особам, у яких до 01.01.2016 розмір пенсії був меншим від максимального, але після 01.01.2016 внаслідок проведеного перерахунку виявився більшим за максимальний, виникає диспропорція в розмірах пенсії, що є дискримінаційною ознакою.

Твердження позивача про те, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановлене ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та ч. 3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на позивача не розповсюджується на підставі п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №3668-VI, суд вважає помилковими та зазначає наступне.

Згідно з абз. 1 п. 2 розд. ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №3668-VI пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Суд зазначає, що вказана норма Закону №3668-VI стосується виплат пенсії, призначеної до 01.10.2011, та розмір якої перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.

З огляду на зазначене, вказана норма жодним чином не встановлює скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом №3668-VI, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.

З огляду на викладене, не підлягає застосуванню до спірних відносин лише положення абзацу першого пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, який в системному зв`язку з наведеними нормами цього закону має інший зміст.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №205/8204/16-а та від 31.01.2019 у справі №285/933/16-а.

Зважаючи на те, що пенсія позивача до набрання чинності Законом №1668 (тобто станом на 01.01.2016) не перевищувала максимальний розмір пенсії, а перевищення відбулося лише після її перерахунку, а саме з 01.03.2017, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про звуження змісту конституційних прав останнього.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що пенсійний орган, здійснюючи в березні 2017 року і в подальшому перерахунок пенсії позивачу та її виплату з урахуванням встановлених законодавчими актами обмежень, діяв на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відтак, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

З приводу посилання відповідача на обставини пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду з позовом, суд зазначає наступне.

Як стверджує позивач, про порушення свого права на виплату пенсії без обмежень максимальним розміром пенсії з 01.03.2017 він дізнався з листа відповідача вих. №124/К-02.10-45 від 20.12.2019, тоді як з позовом до суду звернувся 23.01.2020.

З огляду на цю об`єктивну обставину суд вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду встановлений частиною другою статті 122 КАС України.

Тож підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

За умови відсутності підстав для задоволення позову, підстави для розподілу судових витрат також відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун