Справа № 560/2291/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2291/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

26 лютого 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представника позивача: Клюцук В. П.,

представника відповідача: Недосип Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року (виготовлене 15 листопада 2019 року у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач 24.07.2019 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у проведенні перерахунку раніше призначеної йому пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, починаючи з 14.11.2017;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії з 14.11.2017 по 30.04.2019.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.11.2019 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у проведенні перерахунку раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії із застосуванням оцінки одного року страхового стажу в розмірі - 1,35% .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням оцінки одного року страхового стажу в розмірі - 1,35%, починаючи з 14.11.2017.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії з 12.12.2017 по 12.04.2019.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказано, що рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 1536,80 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

В задоволені вимоги ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надати звіт про виконання судового рішення, відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 14.02.2018, тоді як величина оцінки страхового стажу в розмірі 1,35 % застосовувалася лише в період з 01.10.2017 по 31.12.2017. При цьому, зазначено про вчасне виконання пенсійним органом рішення суду.

Також вказує на те, що розрахунок суми понесених позивачем судових витрат не відповідає дійсним обставинам справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що при призначенні пенсії з 01.10.2017 по 31.12.2017 застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %. При цьому, на підставі рішення суду позивачу призначено пенсію з 14.11.2017, тому відповідач мав би застосувати величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. Крім того вказує, що несвоєчасне нарахування сум відбулося з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

При цьому, позивачем вказано, що понесені ним витрати на правничу допомогу підтверджуються матеріалами справи.

Водночас, просить про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача у зв`язку з розглядом даної справи судом апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Хмельницький окружний адміністративний суд 27.09.2018 по справі №2240/2275/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа - товариство з додатковою відповідальністю "Хмельницька МТС" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, вирішив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 14.11.2017 та зарахувати до стажу роботи, який дає право на пільгову пенсію по Списку № 2 вказані судом в рішенні періоди роботи позивача.

За наслідками апеляційного перегляду апеляційної скарги на рішення суду, Сьомий апеляційний адміністративний суд 26.02.2019 по справі № 2240/2275/18 прийняв постанову якою апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.09.2018 - без змін.

11.04.2019 позивач звернувся до відповідача із листом в якому просив виконати рішення суду про призначення йому пенсії на пільгових умовах.

20.03.2019 відповідач прийняв рішення 22 та листом від 26.04.2019 № 1123/М-8 повідомив позивача про виконання рішення суду, а саме: з 14.11.2017 йому призначена пенсія на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" по Списку № 2.

27.05.2019 позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою в якій просив здійснити перерахунок та виплату йому пенсії із врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, починаючи з 14.11.2017 та виплатити компенсацію втрати частини пенсії в зв`язку із порушенням строку її виплати за період з 14.11.2017 по 30.04.2019.

24.06.2019 відповідач листом № 1608/М-8 повідомив позивача про відмову в перерахунку пенсії із врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, та проведенню виплати компенсації втрати частини пенсії в зв`язку із порушенням строку її виплати за період з 14.11.2017 по 30.04.2019.

Відповідно до пункту 4-4 частини 4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003, з 01.10.2017 по 31.12.2017 при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Судовим рішенням відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 14.11.2017, тобто в період в якому згідно пункту 4-4 частини 4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Відповідач при прийнятті рішення про призначення пенсії позивачу застосував таку величину в розмірі 1 %, а також відмовив у перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % за наслідками розгляду заяви позивача від 27.05.2019.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №22 від 20.03.2019 є протиправним та підлягає скасуванню в частині відмови у розрахунку розміру призначення пенсії позивачу з дати її призначення, тобто з 14.11.2017, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, в зв`язку з тим, що така дата визначена судовим рішенням, яке набрало законної сили і на її зміну на розсуд відповідача не може вплинути ні дата подання первісної заяви позивача до відповідача про призначення йому пенсії на пільгових умовах, ні дата набрання таким рішенням суду законної сили, оскільки дії щодо відмови відповідача про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах саме з 14.11.2017 визнані судовим рішенням протиправними, тобто такими, що суперечать вимогам чинного законодавства яке регулює правовідносини в сфері призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-ІV) визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Положенням статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п. 4-4 ч. 4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %

Отже, застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% в період з 01.10.2017 по 31.12.2017 проводиться тільки при призначенні пенсії в такий період і жодним чином не залежить від дати звернення особи із відповідною заявою про таке призначення, або від будь-яких інших подій в тому числі і дати набрання чинності відповідним рішенням суду.

Згідно матеріалів справи, рішенням Хмельницький окружний адміністративний суд 27.09.2018 по справі №2240/2275/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа - товариство з додатковою відповідальністю "Хмельницька МТС" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 14.11.2017 та зарахувати до стажу роботи, який дає право на пільгову пенсію по Списку № 2 вказані судом в рішенні періоди роботи позивача.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2019 по справі № 2240/2275/18 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.09.2018 - без змін.

На підставі вказаного рішення відповідачем призначено позивачу пенсію на пільгових умовах в межах періоду встановленого п. 4-4 ч. 4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, з 01.10.2017 по 31.12.2017, а саме 14.11.2017, тому позивач має право на пенсію із застосуванням оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність вийти за межу позовної вимоги і визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 22 від 20.03.2019 в частині відмови у розрахунку розміру призначення пенсії позивачу з дати її призначення, тобто з 14.11.2017, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, починаючи з 14.11.2017.

Стосовно вимоги позивача щодо нарахування компенсації втрати частини доходів суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов`язані із здійсненням компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-III від 19.10.2000 (далі Закон № 2050-III) та "Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі Порядок №159).

Положеннями статтей 1, 2 Закону № 2050-III вказано, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно п. 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

З наведеного слідує, що основною умовою для виплати компенсації, передбаченої ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-III є порушення термінів виплати нарахованих доходів, в тому числі і нарахованої пенсії.

Згідно матеріалів справи, позивачу призначено та нараховано пенсію внаслідок виконання рішення суду за період з 14.11.2017 по 30.04.2019 в сумі 37340,14 грн., нараховано та виплачено йому в квітні 2019 року.

При цьому, відповідач при призначені пенсії встановив день виплати пенсії 12 число місяця за який нарахована пенсія до виплати.

В зв`язку з тим, що внаслідок протиправних дій відповідача щомісячні пенсійні нарахування виплату яких позивач мав би отримувати щомісячно, починаючи з 12.12.2017, він такі виплати фактично отримав одноразово всією нарахованою сумою 12.04.2019 за період нарахування з 14.11.2017 по 30.04.2019, а тому відповідач зобов`язаний був провести таку виплату з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії, а саме за період з 12.12.2017 по 12.04.2019, оскільки виплати нарахованої пенсії повинні були проводитися 12 числа кожного місяця, отже виплата за листопад 2017 року мала відбутися 12.12.2017, а за квітень 2019 року-12.04.2019.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України вказано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI, відповідно до статті 1 якого адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність.

Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В свою чергу, документами, які підтверджують витрати, можуть бути: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов`язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; довіреність (ордер); документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер); факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої.

Оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову, судові витрати позивача підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до заяви додано, ордер на ведення справи, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги від 03.07.2019, додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 03.07.2019, акти приймання-передачі грошових коштів від 03.07.2019 та від 13.09.2019.

Згідно із актом приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 03.07.2019, сума коштів сплачених позивачем представнику позивача за отримані послуги з правової допомоги по даній справі становить 6000 грн.

Отже, з наведеного слідує, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на надання послуг та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

При цьому, відповідачем не виконано покладеного на нього ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язку доведення не співмірності витрат понесених позивачем на оплату правничої допомоги адвоката.

Таким чином, понесені судові витрати позивача на правову допомогу при розгляді даної справи підтверджуються матеріалами справи та підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, у відзиві на апеляційну скаргу адвокат позивача просить також про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано, ордер на ведення справи, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги від 20.01.2020, додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 20.01.2020, акт приймання-передачі грошових коштів від 20.01.2020, акт приймання - передачі наданих послуг від 21.01.2020, довідку №17-кв/з20 від 21.01.2020.

Також, адвокатом позивача вказано характер правової допомоги підготовка та складання відзиву на апеляційну скаргу по справі №560/2291/19, кількість затраченого часу 2 год, вартість 3000 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.02.2020 у справі №280/1765/19.

Отже, враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для особи, яка є іншою стороною у справі, колегія суддів погоджується дійшло висновку про обґрунтованість та співмірність понесених позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., яка підтверджується належними доказами а тому, такі витрати на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому, відповідач не довів неспівмірність витрат, заявлених позивачем до відшкодування, не надав будь-яких доказів того, що ціни на послуги адвоката (ставки визначені договором) є явно завищеними на ринку юридичних послуг.

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми та понесені позивачем витрати на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви позивача щодо розподілу судових витрат та стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. шляхом стягнення таких витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року - без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 3000 грн (три тисячі гривень) судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 березня 2020 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.