Справа № 320/6472/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6472/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименна Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року (справу розглянуто в порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

1) Визнати протиправними /дії/ бездіяльність Київської обласної державної адміністрації, щодо відмови надати відповідь на звернення позивача відповідно до Закону України "Про звернення громадян", за відмову запросити позивача на розгляд його заяви, за відмови надати порядок оскарження відповіді та підпис даної відповіді не вповноваженою особою, та відмову вчинити службову перевірку дій Управління соціального захисту населення Броварської міської ради, при розподілу путівок на санаторне лікування та надання путівки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 всупереч існуючої черги, за відмову перевірити правомірність набуття у власність працівником управління СЗН в м. Бровари ОСОБА_2 земельної ділянки, надання її чоловіку матеріальної допомоги та правомірність перебування її в квартирний черзі.

2) Зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію, надати відповідь на звернення позивача відповідно до Закону України "Про звернення громадян", та запросити позивача на розгляд його заяви, та повідомити порядок оскарження відповіді з підписом відповіді керівником державного органу або В.О. керівника державного органу та провести службову перевірку дій Управління соціального захисту населення Броварської міської ради, при розподілу путівок на санаторне лікування, та надання путівки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 всупереч існуючої черги, та перевірити правомірність набуття у власність працівником управляння СЗН в м. Бровари ОСОБА_2 земельної ділянки, надання її чоловіку матеріальної допомоги та правомірність перебування її в квартирний черзі та надати результати перевірки до суду та позивачу.

3) Визнати протиправними /дії/ бездіяльність Управління соціального захисту населення Броварської міської ради, за надання ОСОБА_1 путівки на санаторне лікування № 001332, з 28.05.2018 року по 17.06.2018 року всупереч існуючої черги, діючи умисно на користь ОСОБА_2 для набуття останньої у власність земельної ділянки в АДРЕСА_1 , за порушення прав десятків громадян пільгових категорій, які перебували в черзі на санаторне лікування, та мали всі права на отримання путівки відповідно існуючої черговості.

4) Зобов`язати Управління соціального захисту населення Броварської міської ради, усунути корупційні зловживання при розподілу санаторно курортних путівок, усунути службові зловживання працівниками ОСОБА_2 при використанні службового положення для набуття у власність земельної ділянки в АДРЕСА_1 , компенсувати особам які не отримали в черговому порядку путівки на санаторне лікування.

5) Зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію, та Управління соціального захисту населення Броварської міської ради відшкодувати позивачу матеріальні збитки в розмірі 2000000 гривень пропорційно по 1000000 з кожного, та стягнути з кожного відповідача на користь ОСОБА_1 по 1000000 гривень матеріальних збитків.

6) Зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію, та Управління соціального захисту населення Броварської міської ради компенсувати позивачу моральну шкоду в розмірі 2000000 гривень пропорційно по 1000000 з кожного, та стягнути з кожного відповідача на користь ОСОБА_1 по 1000000 гривень моральної шкоди.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від від 27 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо неповідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду його заяви від 06.08.2018. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без надання належної оцінки встановленим обставинам справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції, зазначаючи про неналежність адресата звернення, до компетенції якого належить питання проведення службового розслідування, належного відповідача - Броварську міську раду Київської області не залучив до розгляду справи.

Також, апелянт вказує, судом першої інстанції невстановлено дійсних обставин справи по факту знаходження позивача 20-им в списку на отримання санаторно-курортного лікування.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи не виконав свого обов`язку з постановлення окремої ухвали щодо відповідачів.

Апелянт вказує, що злочин, вчинений відповідачами мав наслідком спричення позивачу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді сахарного діабету, а тому судом першої інстанції порушено ст.55 та ст.56 Конституції України, які гарантують право позивача на звернення до суду та відшкодування завданих неправомірними діями матеріальних збитків та моральної шкоди.

25.06.2019 до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача Київської обласної державної адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції.

Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до начальника управління соціального захисту населення Броварської міської ради із заявою від 11.01.2018 р., у якій просив відповідача надати йому санаторно-курортну путівку в санаторій.

Відповідно до довідки для одержання путівки на санаторно-курортне лікування від 18.05.2018 р. № 325, виданої Броварським міським центром первинної медико-санітарної допомоги, рекомендоване місце лікування для ОСОБА_1 - курорти: Перемога, Карпати та Одеса.

Позивач у період з 28.05.2018 р. по 17.06.2018 р. перебував на лікуванні в Спеціалізованому клінічному санаторії «Перемога» на підставі путівки № НОМЕР_1 , наданої позивачу управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, що не заперечується сторонами по справі.

06.08.2018 р. позивач звернувся до голови Київської обласної державної адміністрації із заявою б/н від 06.08.2018 р. про проведення службової перевірки дій управління соціального захисту Броварської міської ради Київської області щодо зловживань при розподіленні санаторно-курортних путівок, наданих Київською обласною державною адміністрацією, департаментом соціального захисту населення, та зловживанням службовим становищем, на наявність шахрайських і корупційних дій і вчинення протиправних дій щодо заявника, у якій позивач просив:

- провести службову перевірку дій управління соціального захисту Броварської міської ради Київської області щодо зловживань при розподіленні санаторно-курортних путівок, наданих Київською обласною державною адміністрацією, департаментом соціального захисту населення, зокрема, щодо путівки, наданої позивачу в санаторій "Жовтень" в обхід існуючій черзі з 28.05.2018 р. по 17.06.2018 р. та зловживання службовим становищем ОСОБА_2 в змові з іншими особами управління СЗН м. Бровари, при наданні ОСОБА_1 путівки на лікування, з метою усунути позивача з м. Бровари;

- притягнути до відповідальності винних осіб щодо зловживань при розподіленні санаторно-курортних путівок, наданих Київською обласною державною адміністрацією, департаментом соціального захисту населення, зокрема, щодо путівки, наданої позивачу в санаторій "Жовтень" в обхід існуючій черзі з 28.05.2018 по 17.06.2018 та зловживання службовим становищем ОСОБА_2 в змові з іншими особами управління СЗН м. Бровари, при наданні ОСОБА_1 путівки на лікування, з метою усунути позивача з м. Бровари;

- у зв`язку з тим, що діями соціального захисту Броварської міської ради Київської області щодо зловживань при розподіленні санаторно-курортних путівок, наданих Київською обласною державною адміністрацією, департаментом соціального захисту населення, зокрема, щодо путівки, наданої ОСОБА_1 в санаторій "Жовтень" в обхід існуючої черги з 28.05.2018 р. по 17.06.2018 р. та зловживанням службовим становищем ОСОБА_2 в змові з іншими особами управління СЗН м. Бровари, при наданні ОСОБА_1 путівки на лікування, з метою усунути позивача з м. Бровари, ОСОБА_1 було завдано матеріальні збитки, зокрема, не набута у власність земельна ділянка, та дану земельну ділянку набув у власність ОСОБА_4 , чоловік ОСОБА_2 , позивач просив відшкодувати йому ціну земельної ділянки в розмірі 1000000, 00 грн., що включає інші завдані позивачу матеріальні збитки;

- у зв`язку з тим, що діями управління соціального захисту Броварської міської ради Київської області щодо зловживань при розподіленні санаторно-курортних путівок, наданих Київською обласною державною адміністрацією, департаментом соціального захисту населення, зокрема, щодо путівки, наданої ОСОБА_1 в санаторій "Жовтень" в обхід існуючої черги з 28.05.2018 р. по 17.06.2018 р. та зловживанням службовим становищем ОСОБА_2 в змові з іншими особами управління СЗН м. Бровари, при наданні ОСОБА_1 путівки на лікування, з метою усунути позивача з м. Бровари, ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, зокрема, орган влади, на якого покладено обов`язки захисту населення - позбавляє населення соціального захисту, тому позивач просив відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 200000,00 гривень;

- надати результати службової перевірки по всім викладеним у заяві подіям. Згідно реєстраційно-контрольної картки вх. № Л29.2990.2 від 06.08.2018 р. вказана заява була передана для розгляду та надання відповіді Департаменту соціального захисту Київської обласної державної адміністрації.

Департамент соціального захисту Київської обласної державної адміністрації листом від 29.08.2018 р. № 2232/02-59 «Про розгляд звернення ОСОБА_1 » повідомив позивачу про те, що за інформацією, наданою управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради, ОСОБА_1 перебуває на обліку для забезпечення санаторно-курортного лікування, як особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, з 11.01.2018 р., профіль захворювання - органи кровообігу.

У листі зазначено, що управлінням було запропоновано позивачу пройти санаторно-курортне лікування у санаторії "Перемога", курорт "Київ" з 28.05.2018 р. по 17.06.2018 р. за профілем захворювання "кровообіг", путівка № 001332. Позивач отримав путівку вищевказаного закладу 18.05.2018 р., де пройшов санаторно-курортне лікування, про що свідчить зворотній талон до путівки № НОМЕР_2 .

Також у вказаному листі відповідач зазначив, що ОСОБА_2 в управлінні соціального захисту населення Броварської міської ради перебуває на посаді головного спеціаліста відділу прийому громадян та видачею путівок не займається.

Крім того, у вказаному листі зазначено, що інші питання, порушені у зверненні, до повноважень департаменту соціального захисту населення не належать.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні частини позовних вимог та зазначив, що відповідь Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації була надана позивачу у повному обсязі, за підписом уповноваженої на те особою, а відсутність у листі відповідача інформації щодо способу оскарження не є порушенням вимог Закону України "Про звернення громадян" з боку відповідача.

Також, суд першої інстанції вказував, що відмова відповідача в частині проведення службового розслідування правомірна, з огляду на відсутність у Київської обласної державної адміністрації та Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації повноважень на проведення таких службових розслідувань є правомірною.

Окрім того, суд першої інстанції вважав відсутніми підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної збитків та моральної шкоди, оскільки позивачем не було надано до суду жодних доказів, які підтверджують завдання йому матеріальної та моральної шкоди діями та бездіяльністю відповідача та не було доведено причинно-наслідкового зв`язку отримання матеріальних збитків/моральної шкоди і протиправним діянням заподіювача.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає про таке.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Згідно ст.15 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Щодо позовних вимог в частині оскарження дій/ бездіяльності Київської обласної державної адміністрації, щодо відмови надати відповідь на звернення позивача відповідно до Закону України "Про звернення громадян", за відмову запросити позивача на розгляд його заяви, за відмови надати порядок оскарження відповіді та підпис даної відповіді не вповноваженою особою, та відмову вчинити службову перевірку дій Управління соціального захисту населення Броварської міської ради, при розподілу путівок на санаторне лікування та надання путівки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 всупереч існуючої черги, за відмову перевірити правомірність набуття у власність працівником управління СЗН в м.Бровари ОСОБА_2 земельної ділянки, надання її чоловіку матеріальної допомоги та правомірність перебування її в квартирний черзі.

Зі змісту листа Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації вбачається, що останній повідомив позивача про те, що за інформацією, наданою Управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради, ОСОБА_1 перебуває на обліку для забезпечення санаторно-курортного лікування, як особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, з 11.01.2018, профіль захворювання - органи кровообігу.

Також, у листі зазначено, що управлінням було запропоновано позивачу пройти санаторно-курортне лікування у санаторії "Перемога", курорт "Київ" з 28.05.2018 по 17.06.2018 за профілем захворювання "кровообіг", путівка №001332. Позивач отримав путівку вищевказаного закладу 18.05.2018, де пройшов санаторно-курортне лікування, про що свідчить зворотній талон до путівки № НОМЕР_2 .

Окрім того, у вказаному листі відповідач зазначив, що ОСОБА_2 в управлінні соціального захисту населення Броварської міської ради перебуває на посаді головного спеціаліста відділу прийому громадян та видачею путівок не займається.

Також, у вказаному листі зазначено, що інші питання, порушені у зверненні, до повноважень департаменту соціального захисту населення не належать.

Відтак, доводи позивача про те, що відповідач відмовив позивачу у наданні відповіді на його звернення є безпідставними та спростовуються змістом відповіді наданої Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач надав ОСОБА_1 відповідь у повному обсязі у межах його повноважень.

Також, позивач вказував на протиправність /дії/ бездіяльність Київської обласної державної адміністрації в частині того, що підпис на відповіді проставлений не уповноваженою особою.

Частиною 3 ст.15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Наразі, лист Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 29.08.2018 №2232/02-59 "Про розгляд звернення ОСОБА_1 " підписаний директором департаменту Мещан І.В.

Відповідно до резолюція викладеної на реєстраційно-контрольній картці, зазначено прізвище виконавця - Мещан І.В .

Згідно з п.5.31 Положення про Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації від 01.08.2017 №397, Департамент відповідно до визначених повноважень виконує такі функції: у сфері соціальної підтримки населення, забезпечення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян, зокрема, забезпечує організацію, контроль та методичне керівництво щодо санаторно-курортного лікування осіб з інвалідністю, ветеранів війни та праці, жертв нацистських переслідувань, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також виплати грошових компенсацій замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування деяким категоріям громадян.

Отже, відповідь на звернення позивача правомірно надано саме Департаментом за підписом уповноваженої на те особи.

Позивач стверджує, що відповідачем при наданні відповіді на його звернення протиправно не зазначено порядок оскарження прийнятого рішення, однак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки вказаний лист відповідача не містить відмови у задоволенні вимог позивача, а тому в даному випадку відсутність у листі відповідача інформації щодо способу оскарження не є порушенням вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян".

Окрім того, позивач стверджує, що відповідачем не було проведено службову перевірку дій Управління соціального захисту населення Броварської міської ради щодо розподілу путівок на санаторно-курортне лікування та надання путівки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 всупереч існуючої черги та щодо правомірності набуття у власність працівником управління СЗН в м.Бровари ОСОБА_2 земельної ділянки та надання її чоловіку матеріальної допомоги та правомірності перебування її в квартирний черзі.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач у заяві від 06.08.2018 просив Київську обласну державну адміністрацію провести службову перевірку правомірності надання йому Управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області путівки на санатарно-курортне лікування.

Так, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 у період з 28.05.2018 по 17.06.2018 перебував на лікуванні в Спеціалізованому клінічному санаторії "Перемога" на підставі путівки № НОМЕР_1 , наданої позивачу Управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, про що свідчить зворотній талон для путівки № НОМЕР_1 .

У відповідності до п. 2 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою КМ України від 13.06.2000 р. № 950, рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування (далі - особа, стосовно якої проводиться службове розслідування).

Отже, Порядком №950 передбачено проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому, ініціювання проведення службового розслідування здійснюється шляхом прийняття керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, рішення щодо проведення службового розслідування.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що з заявою про взяття на облік для отримання санаторно-курортного лікування від 11.02.2018 р. позивач звернувся до начальника УСЗН Броварської міської ради та на вказаній заяві проставлена резолюція начальника А. І. Петренка надати путівку у період з 28.05.2018 р. по 17.06.2018 р. (а. с. 55 Т. 1).

Відтак період санаторно-курортного лікування визначено саме вказаною посадовою особою, тому питання щодо проведення службового розслідування відносно цієї особи, а також осіб, що їй підлеглі, як правильно визначено судом першої інстанції, в розумінні вказаного пункту Порядку № 950 має вирішуватись керівником вищестоящого органу - Броварської міської ради Київської області.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону № 393 у разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Відповідно до Положення про Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, затвердженого рішенням Броварської міської ради від 31.10.2018 №1099-47-07, Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області є виконавчим органом Броварської міської ради Київської області, що утворюється міською радою, є підконтрольним та підзвітним міській раді, підпорядкованим її виконавчому комітету, міському голові. З питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - підконтрольним Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Відповідно до п.1.1 Положення про Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації від 01.08.2017 №397, Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації є структурним підрозділом Київської обласної державної адміністрації, що утворюється головою облдержадміністрації, підпорядкований голові облдержадміністрації та підзвітний і підконтрольний Міністерству соціальної політики України.

Отже, Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області є виконавчим органом Броварської міської ради Київської області, який підконтрольний та підзвітний міській раді, підпорядкований її виконавчому комітету, міському голові, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади є підконтрольним Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Відтак, проведення службового розслідування щодо посадових осіб Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області ініціюється рішенням керівника органу, в якому працюють відповідні особи, тобто рішенням голови Броварської міської ради Київської області.

Як свідчить відповідь відповідача, позивачу було роз`яснено питання, що належать до компетенції управління соціального захисту та відповідних осіб.

Наразі, у прохальній частині позивач, фактично, просить провести службову перевірку, притягнути осіб, обмежених колом працевлаштованих в УСЗН Броварської міської ради без обмеження вчинених ними дій, до відповідальності, вид якої не зазначено, відшкодувати вартість земельної ділянки.

Колегія суддів зауважує, що законодавством не покладено окремого обов`язку на особу направляти свої звернення виключно до компетентних органів.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 7 "Про звернення громадян" визначено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Втім, відповідачем КОДА жодних доказів щодо виконання вимог ч. 3 ст. 7 "Про звернення громадян", а саме перенаправлення звернення ОСОБА_1 в частині питань, що не належать до компетенції Київської обласної державної адміністрації та повідомлення про такі дії заявника, ані суду першої ані суду апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вбачає наявною бездіяльність Київської обласної державної адміністрації щодо ненаправлення за належністю звернення позивача в частині, що не належать до компетенції відповідача, а тому вказана позовна вимога підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності саме Київської обласної державної адміністрації щодо невиконання вимог ч. 3 ст. 7 "Про звернення громадян" та зобов`язання вчинити дії передбачені вказаною нормою Закону .

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії, бездіяльність Управління соціального захисту населення Броварської міської ради за надання ОСОБА_1 путівки на санаторне лікування № 001332, з 28.05.2018 року по 17.06.2018 року всупереч існуючої черги, діючи умисно на користь ОСОБА_2 для набуття останньої у власність земельної ділянки в АДРЕСА_1 , за порушення прав десятків громадян пільгових категорій, які перебували в черзі на санаторне лікування, та мали всі права на отримання путівки відповідно існуючої черговості, колегія суддів зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 28.05.2018 по 17.06.2018 перебував на лікуванні в Спеціалізованому клінічному санаторії "Перемога" на підставі путівки № НОМЕР_1 , наданої позивачу Управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, про що свідчить зворотній талон для путівки № НОМЕР_1 та зворотній бік заяви позивача про надання путівки від 11.01.2018 (а.с.55).

Відповідно до ст.4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Пунктом 3 ст.13 вказаного Закону визначено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: безплатне позачергове щорічне забезпечення санаторно-курортним лікуванням з компенсацією вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад.

Особи з інвалідністю внаслідок війни з числа осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Другої світової війни, безплатно забезпечуються санаторно-курортним лікуванням першочергово із числа позачерговиків.

Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Особи з інвалідністю внаслідок війни забезпечуються путівками відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах охорони здоров`я, соціального захисту населення, захисту державного кордону, та іншими органами за місцем перебування особи з інвалідністю на обліку або за місцем її роботи.

Згідно з ч.6 ст.38 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-XII особи з інвалідністю і діти з інвалідністю за наявності медичних показань мають право на безплатне забезпечення санаторно-курортними путівками. Відповідно до ч.8 ст.38 вказаного Закону порядок та умови забезпечення осіб з інвалідністю і дітей з інвалідністю лікарськими, технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення, санаторно-курортними путівками, автомобілями, а також переліки технічних та інших засобів реабілітації і виробів медичного призначення визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 №187 затверджено Порядок забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад (далі Порядок №187, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин).

Пунктом 2 Порядку №187 передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчі органи міських рад забезпечують за рахунок коштів державного бюджету безплатними путівками до санаторно-курортних закладів: інвалідів усіх категорій за рахунок коштів, передбачених Мінсоцполітики; ветеранів війни, осіб, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань", за рахунок коштів місцевих бюджетів; ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", та інвалідів у санаторіях, що належать до сфери управління Мінсоцполітики.

Відповідно до абз.1 п.5 Порядку №187 путівки видаються особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, відповідно до медичних рекомендацій з урахуванням пільг, передбачених законодавством для конкретної категорії осіб, в порядку черговості. Для одержання путівки подається заява та медична довідка закладу охорони здоров`я за формою № 070/о.

Інваліди війни та інваліди, зазначені у статті 6-2 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", забезпечуються путівками строком на 18-21 день позачергово щороку (із січня по грудень) (п.6 Порядку №187).

Згідно з абз.4 п.14 Порядку №187 у разі відмови особи від путівки складається відповідний акт за формою, затвердженою Мінсоцполітики, а зазначеною путівкою забезпечується інша особа у порядку черговості.

Абзацом 1 п.11 Порядку №187 визначено, що путівками без лікування забезпечуються особи, що супроводжують виключно тих інвалідів I групи, яким шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, установлено інвалідність (за винятком інвалідів з наслідками травм і захворюваннями хребта та спинного мозку, які забезпечуються путівками до санаторіїв (відділень) спинального профілю з лікуванням строком на 35 днів).

Отже, інваліди війни забезпечуються позачергово путівками строком на 18-21 день щороку (із січня по грудень).

Порядком №187 передбачено надання путівок без лікування особам, які супроводжують інвалідів війни І групи, яким шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, установлено інвалідність (за винятком інвалідів з наслідками травм і захворюваннями хребта та спинного мозку, які забезпечуються путівками до санаторіїв (відділень) спинального профілю з лікуванням строком на 35 днів).

Враховуючи те, що курорт "Перемога" рекомендований для відвідування лише ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 та наявні в матеріалах справи акти про відмову від санаторно-курортного лікування (путівки) / ненадання згоди на санаторно-курортне лікування (путівку) від отримання путівок Управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області правомірно було надано позивачу путівку на санаторно-курортне лікування у санаторії "Перемога" з дотриманням вимог чинного законодавства, у тому числі правил черговості.

Наразі, представниками відповідачів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснено, що в загальній черзі на отримання путівок ОСОБА_1 -20, з урахуванням напрямів лікування (профілю захворювання - органи кровообігу) - 8. З урахуванням відмов 4 осіб від отримання путівки, необхідності надання 2 особам путівок із супроводом, при виділенні путівки ОСОБА_1 дотримана черговість надання такої. При цьому, скарг від інших осіб щодо порушення порядку черговості надання путівок до відповідачів не надходило.

Відтак, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині є також безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають.

Щодо решти доводів апелянта, то колегія суддів зауважує, що в даному випадку між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з розгляду звернення громадян, які врегульовані спеціальним Законом України "Про звернення громадян", які визначають обовязок відповідача під час розгляду звернення позивача вирішити порушені у ньому питання по суті, з дотриманням установлених строків і порядку, забезпечення особи, що звернулась із зверненням, відповідною інформацією тощо.

Колегія суддів вважає, що решта доводів апелянта не мають віддношення до оцінки судом першої інстанції правомірності дій/бездіяльності відповідача щодо розгляду звернення позивача.

Предметом спору у даній справі є саме дотримання відповідачем вимог Закону України "Про звернення громадян" щодо розгляду звернення громадян, а не спір щодо правомірності рішень щодо отримання іншими особоми матеріальної допомоги, підстав перебування у черзі на квартирному обліку тощо.

Щодо вимог про відшкодування на користь позивача матеріальних збитків та моральної шкоди, колегія суддів зазначає таке.

Частиною п`ятою статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Разом з тим, позивачем не було надано ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції жодних доказів, які підтверджують завдання йому матеріальних збитків діями та бездіяльністю відповідача.

У свою чергу, згідно ч.1 та ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ст. 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4,5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, необхідно обґрунтування позивачем наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідачем, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що протиправними діями відовідачів йому завдано моральної шкоди, наявність хвороб, нестачу коштів на належне харчування та лікування.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89, від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3. 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст.1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем.

Судом встановлено факт допущення Київської обласної державної адміністрації протиправної бездіяльності під час розгляду звернення ОСОБА_1 , внаслідок недотримання вимог Закону України «Про звернення громадян».

Відповідачами не доведено, що такі протиправні дії не викликали у позивача психічне напруження у зв`язку з очікуванням відповіді, приниження внаслідок неотримання належної відповіді на його звернення, хоча позивач мав право очікувати на надання відповіді з дотриманням вимог Закону.

Відтак, колегія суддів вважає доведеним заподіяння Київською обласною державною адміністрацією позивачу моральної шкоди внаслідок неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.08.2018.

При цьому, колегія суддів вважає, що справедливим розміром відшкодування моральної шкоди в даному випадку є 3000,00 грн, що підлягає присудженню в повному обсязі з Київської обласної державної адміністрації на користь позивача

Також апелянт вказує, що судом першої інстанції не винесено окрему ухвалу на усунення причин вчинених відповідачем порушень.

Згідно з частиною першою статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Окрема ухвала дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності. Тобто, окрема ухвала є реакцією саме на ті порушення, що не можуть бути усунені постановою, а також на причини й умови вчинення порушень, щоб запобігти їх повторенню.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів вважає наявними правові підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправною відмови Київської обласної державної адміністрації у проведенні службової перевірки та відшкодування моральної шкоди.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, постанова суду першої інстанції - скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною відмови Київської обласної державної адміністрації у проведенні службової перевірки та стягненні моральної шкоду з прийняттям в цій частині нової постанови, якою визнати протиправною бездіяльність Київської обласної державної адміністрації щодо ненаправлення за належністю звернення ОСОБА_1 від 06.08.2018, в частині звернення, що не належать до компетенції Київської обласної державної адміністрації, на виконання вимог статті 7 Закону України «Про звернення громадян» та зобов`язати вчинити дії відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про звернення громадян» щодо звернення ОСОБА_1 від 06.08.2018. Стягнути з Київської обласної державної адміністрації (01196, пл. Лесі Українки,1 м.Київ, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн (три тисяч грн 00 коп.). В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року - задовольнити частково.

Скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною відмови Київської обласної державної адміністрації у проведенні службової перевірки та стягненні моральної шкоди.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Київської обласної державної адміністрації щодо ненаправлення за належністю звернення ОСОБА_1 від 06.08.2018, в частині звернення, що не належать до компетенції Київської обласної державної адміністрації, на виконання вимог статті 7 Закону України «Про звернення громадян».

Зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію вчинити дії відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про звернення громадян» щодо звернення ОСОБА_1 від 06.08.2018.

Стягнути з Київської обласної державної адміністрації (01196, пл. Лесі Українки,1 м.Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн (три тисяч грн 00 коп.).

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено - 04.03.2020.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В.Безименна,

А.Ю.Кучма