Справа № 402/1422/19
Суддя: Ясінський Л. Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №402/1422/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2020 р. Ульяновський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого - судді - Ясінського Л.Ю.

за участю секретаря - Кашнікова І.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного провадження в місті Благовіщенське Кіровоградської області, адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції Лиманського району Одеської області старшого сержанта Миколи Колойденко, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №649063 від 09.11.2019 року,

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Ульяновського районного суду Кіровоградської області до інспектора Управління патрульної поліції Лиманського району Одеської області старшого сержанта Миколи Колойденко про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №649063 від 09.11.2019 року.

Позов мотивовано тим, що 09.11.2019 року ОСОБА_1 приблизно о 02 год. 00 хвилин керував транспортним засобом МАН, державний номерний знак НОМЕР_1 на автошляху М 28 та рухався в сторону селища міського типу Нові ОСОБА_2 не порушуючи правил дорожнього руху. На 17 км цього автошляху його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції з тих підстав, що він проїхав під знак 3.15 ПДР України, тим самим порушив ПДР України, за що ч.1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок чого було складено постанову про адміністративне правопорушення та накладено адміністративний штраф в розмірі 255 гривень.

Таким чином, з урахуванням відсутності жодних належних та допустимих доказів його вини, як і порушення ПДР України, позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню що змусило його звернутись з позовом до суду.

22.11.2019 року судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження та призначено справу до розгляду на 16.12.2020 року без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідачем не надано суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим, справу розглянуто на підставі наявних у ній матеріалів, які надані позивачем.

Позивачем надано до суду копію оскаржуваної постанови серії БАА №649063 від 09.11.2019 року, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 що 09.11.2019 року о 02 год. 10 хв. керуючи транспортним засобом МАН державний номерний знак НОМЕР_1 на автошляху М 28 17 км не виконав вимоги знаку 3.15 «Рух транспортного засобу маса яких перевищує 10 тон заборонено», та здійснив проїзд , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок чого на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 гривень штрафу.

Жодних доказів, які б свідчили про правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано, хоча судом витребовувались матеріали справи про адміністративне правопорушення, в разі заперечення відповідача проти позову.

Відповідно до положень п.п. 8.4 (в) ПДР України зазначено, що дорожні знаки поділяються на групи: в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Тобто вказаний пункт ПДР має лише інформативний характер, та інформує про те, що одним із видів дорожніх знаків є заборонні знаки.

Відтак, зазначення в оскаржуваній постанові того, що позивач порушив вимоги вказаного пункту є безпідставним.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Підлягає врахуванню те, що жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано, хоча судом витребовувались всі матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Твердження позивача про те, що йому не було забезпечено право на захист, не роз`яснено всі його права, а також не надано можливість викласти обгрунтовані пояснення по справі, не було враховано його пояснення про те, що він порушив правила дорожнього руху, відповідачем не спростовано.

За таких обставин суд вважає, такими, що мають право на існування твердження позивача, про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було враховано та не вирішено його заперечення проти скоєння ним правопорушення, а саме - того, що він не порушував Правил дорожнього руху.

Згідно ст. 71 КАСУ обов`язок доказування покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Відповідач заперечень проти позову не подав, доказів, які б спростували вищезазначені доводи позивача, чи вказували б на правомірність рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не навів, тому суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, термін «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення

Правова позиція по даному питанню висловлена Конституційним Судом України в рішення від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проте, у наведених вище положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

При цьому, суд приймає до уваги, що вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення (фіксування вчиненого правопорушення) та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Однак, судом встановлено, що немає жодних відомостей про те, що було складено протокол у справі про адміністративне правопорушення на підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП, а постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача складена на місці вчинення правопорушення, тією самою посадовою особою, яка виявила дане правопорушення.

З огляду на вказане суд зазначає про наступне:

оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376.

Згідно з п. 3 зазначеної Інструкції протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач не погоджувався зі спірною постановою відповідача під час її винесення та з застосуванням адміністративного стягнення.

Таким чином, суд вважає, що вказане свідчить про наявність у відповідача обов`язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.

Однак, такий протокол останнім складено не було.

Зазначена обставина свідчить про порушення відповідачем приписів вказаної вище Інструкції та ч. 5 ст. 258 КУпАП.

Крім цього, п. 18 Інструкції визначено, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Проте, справа була розглянута і спірна постанова була винесена відповідачем на місці вчинення правопорушення, хоча з позову вбачається, що позивач вважав за необхідне розглядати справу з участю адвоката.

Виходячи зі змісту положень КУпАП суд зазначає, що перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Оскільки, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється, тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Правова позиція по даному питанню висловлена Науково-консультативною радою при Вищому адміністративному суді України в узагальненому науково-консультативному висновку «Застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП» від 01.07.2015 року.

Таким чином, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці його вчинення, без складання протоколу, призвело до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем з порушенням повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 283,289,247,293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст.100,158,159,160-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

позовні вимоги задоволити у повномпу обсязі.

Скасувати постанову серії БАА №649063 від 09.11.2019 року, винесену старшим сержантом - інспектором УПП Лиманського району Одеської області Колойденком М. - відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, закрити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Ульяновський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04.03.2020 року.

Суддя Л.Ю.Ясінський