Справа № 740/4564/19
Суддя: Киреєв О. В.
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 740/4564/19
Провадження № 2-а/741/1/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 25 лютого 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Качан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 4 Ніжинського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області Сисоєва Олександра Геннадійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 24 липня 2019 року близько 17 години 50 хвилин вона керувала автомобілем марки «OPEL Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухалася по вул. Шевченка в м. Ніжин Чернігівської області. Поблизу житлового будинку під № 79 автомобіль марки «ВАЗ-2121», під керуванням ОСОБА_2 , створив аварійну обстановку, у результаті чого вона була вимушена різко гальмувати та зупинитися. Після цього ОСОБА_2 викликав працівників поліції, разом з ними вихопив із замка запалення автомобіля ключі та самовільно викрав її особистий телефон, який знаходився на верхній панелі в автомобілі. На її (позивача) зауваження щодо незаконності дій працівників поліції, останні ніяк не реагували. На місці події жодного протоколу не було складено. При цьому працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 висловлювалися на її адресу нецензурною лайкою, погрожували фізичною розправою та стверджували, що надягнуть наручники. Вона ( ОСОБА_1 ) вимагала повернути їй особистий телефон з метою звернутися до адвоката за наданням правової допомоги, але працівники поліції цю вимогу залишили поза увагою. Після цього її (позивача) автомобіль було доставлено евакуатором на територію відділення поліції м. Ніжина Чернігівської області, при цьому жодного документа щодо вилучення автомобіля не було складено. У подальшому її мобільний телефон був підкинутий в салон автомобіля. 4 вересня 2019 року їй (позивачу) надійшов конверт з державної виконавчої служби, де була постанова про відкриття виконавчого провадження. 5 вересня 2019 року в старшого державного виконавця вона (позивач) отримала копію постанови серії ДПО 18 № 334983, винесену відповідачем 24 липня 2019 року відносно неї про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до змісту постанови, 24 липня 2019 року близько 17 години 50 хвилин в м. Ніжині Чернігівської області по вул. Шевченка вона (позивач) керуючи автомобілем марки «OPEL Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не мала при собі (не пред`явила для перевірки) посвідчення водія категорії «В» та свідоцтво про реєстрацію на даний транспортний засіб, чим порушила пункти 2.1 «а», 2.1 «б» ПДР України. Цю постанову відповідач їй (позивачу) не вручав та поштою не направляв. Їй (позивачу) невідомо коли і де саме була винесена зазначена постанова. Вона (позивач) вважає дії відповідача, які виразилися у винесенні відносно неї постанови в справі про адміністративне правопорушення, незаконними, притягнення її до адміністративної відповідальності безпідставним, недоведеним та таким, що здійснений з порушенням її законних прав. Вона (позивач) стверджувала, що 24 липня 2019 року під час руху на автомобілі у неї було при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В» та свідоцтво про реєстрацію зазначеного автомобіля. Під час винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були роз`ясненні їй права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вона (позивач) була позбавлена можливості ознайомитися зі змістом винесеної постанови, надати письмові пояснення та скористатися юридичною допомогою.

ОСОБА_1 просила суд:

- поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 334983 від 24 липня 2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО18 № 334983 від 24 липня 2019 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.

У судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки відсутні підстави для його відкладення або оголошення перерви.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У судовому засіданні встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 334983 від 24 липня 2019 року на ОСОБА_1 працівниками поліції вручена не була, зазначену постанову ОСОБА_1 отримала 5 вересня 2019 року у Ніжинському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві.

З матеріалів справи вбачається, що до суду з позовом про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 334983 від 24 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася 13 вересня 2019 року.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 з поважних причин пропустила строк на оскарження постанови серії ДПО18 № 334983 від 24 липня 2019 року, а тому цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 334983 від 24 липня 2019 року (а.с. 10) вбачається, що 24 липня 2019 року близько 17 години 50 хвилин в м. Ніжині Чернігівської області по вул. Шевченка ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «OPEL Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не мала при собі (не пред`явила для перевірки) посвідчення водія категорії «В» та свідоцтво про реєстрацію на даний транспортний засіб, чим порушила пункти 2.1 «а», 2.1 «б» ПДР України.

Зазначеною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме те, що 24 липня 2019 року позивачем дійсно були порушені вимоги пунктів 2.1 «а», 2.1 «б» ПДР України.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 334983 від 24 липня 2019 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

У силу п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП справа про адміністративне правопорушення щодо позивача підлягає закриттю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 245, 289, п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, ст.ст. 77, 243-246, 255, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 334983 від 24 липня 2019 року.

Визнати протиправною і скасувати постанову серії ДПО18 № 334983 від 24 липня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. і справу закрити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв