Справа № 640/13903/19
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року м. Київ № 640/13903/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши, в порядку письмового провадження, адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Український Аграрний Ресурс"
до Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

за участю представників:

позивача - Бодюка Віталія Адамовича (ордер від 15.07.2019 серії КВ № 786427 ),

відповідача - Кошарської Анни Юріївни (дов. від 13.05.2019 №198/26/15-10-03-13),

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Український Аграрний Ресурс" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.04.2019 №2, №2.

Податкові зобов`язання позивачу нараховано за результатами планової виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 17.11.2014 по 30.09.2018 якою встановлено відсутність фактичного здійснення фінансово - господарських правовідносин між позивачем та контрагентами - постачальниками.

Позивач, не погоджуючись з таким висновком податкового органу зазначає, що у період, який перевірявся, від дійсно мав з ТОВ "ІНТЕЙМС КОНСАЛТ", ТОВ "АРДЕОЛЛА", ТОВ "Б`ЮТС ВІКТОРІ", ТОВ "ВЕЛИЗАР КОМПАНІ", ТОВ "ІН-САЙТ ПЛЮС", ТОВ "ЛЮКС КОНСОРІС", ТОВ "КОМПАНІЯ "РЕЗОНАНС", ТОВ "БІГ ПРОМ ТРЕЙД", ТОВ "ГРЕЙ - ЛАЙН", ТОВ "ЛАРСОН ЮА", ТОВ "БЛІС ЛІБЕРТІ" фінансово - господарські взаємовідносини, які мали реальний характер, товар та послуги отримані за правовідносинами з якими були використані ним у власній господарській діяльності.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмовий відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що ТОВ "ІНТЕЙМС КОНСАЛТ", ТОВ "АРДЕОЛЛА", ТОВ "Б`ЮТС ВІКТОРІ", ТОВ "ВЕЛИЗАР КОМПАНІ", ТОВ "ІН-САЙТ ПЛЮС", ТОВ "ЛЮКС КОНСОРІС", ТОВ "КОМПАНІЯ "РЕЗОНАНС", ТОВ "БІГ ПРОМ ТРЕЙД", ТОВ "ГРЕЙ - ЛАЙН", ТОВ "ЛАРСОН ЮА", ТОВ "БЛІС ЛІБЕРТІ" здійснювали діяльність спрямовану на документальне оформлення операцій, пов`язаних з наданням податкової вимоги третім особам з метою штучного створення податкового кредиту та витрат. Також відповідач посилався на факти відкриття кримінальних провадження щодло вказаних контрагентів позивача та на те, що акти здачі - приймання робіт надані на підтвердження фінансово - господарських правовідносин з ТОВ "КОМПАНІЯ "РЕЗОНАНС" містить факсимільне відтворення підпису.

Під час розгляду справи, суд встановив наступне.

У період з 28.02.2019 по 21.03.2019 Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведена планова виїзна документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 17.11.2014 по 30.09.2018

За результатами перевірки складено акт від 28.03.2019 № 226/26-15-14-02-01-14/39494459, яким встановлено порушення пунктів 44.1, 44.2, 44.6 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 №85/4306, пунктів 5, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського об ліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 №860/4153, пунктів 5, 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.12.1999 №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції країни 19.01.2000 №27/4248, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в результаті чого занижено податок на прибуток на 1 741 266,00 грн. та порушення пунктів 44.1, 44.2 статті 44, пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пункті 200.1 статті 200 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету на суму 993 883,00 грн.

24.04.2019 на підставі зазначеного акту прийняті податкові повідомлення - рішення, яким збільшено суму грошового зобов`язання № 2 за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1112574,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 222515,00 грн. та № 2 за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 2176583,00 грн. у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 435317,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України від 25.06.2019 № 28998/6/99-99-11-04-01-25 податкові повідомлення - рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями від 24.04.2019 №2 та №2 звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи зобов`язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Отже, об`єктом оподаткування можуть бути операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші операції платника податків, які відповідно до статті 185 Податкового кодексу України визначені як об`єкт оподаткування.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до підпункту 2.5 пункту 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. N 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за N 168/704, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відтак, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами податкового кодексу України.

Пунктом 198.1 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 200.3 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг, які відображені в податкових накладних, із метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення податкового кредиту для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011.

Зазначеним листом Вищого адміністративного суду України також визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції, установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, при визначенні права платника податків на формування податкового кредиту має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентами реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем придбаної у зазначених контрагентів продукції та отриманих послуг, при цьому, суд має виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції.

У періодах щодо яких проводилась перевірка позивач мав фінансово - господарські правовідносини за аналогічними договорами від 25.04.2016 № 04/25/149 з ТОВ "ІНТЕЙМС КОНСАЛТ", від 22.04.2016 № 220418 з ТОВ "Б`ЮТС ВІКТОРІ", від 01.03.2016 № 01/03-16 з ТОВ "ГРЕЙ - ЛАЙН", від 08.04.2016 № 01/08/04-16 з ТОВ "БЛІС ЛІБЕРТІ", від 01.04.2016 № 44/17 з ТОВ "АРДЕОЛЛА", за аналогічним договорами від 18.07.2016 № 1807-1 з ТОВ "БІГ ПРОМ ТРЕЙД", від 25.07.2016 № 385 з ТОВ "ЛАРСОН ЮА", договором поставки від 06.06.2016 № 1893 з ТОВ "ВЕЛИЗАР КОМПАНІ" предметом яких є здійснення поставки товару.

На підтвердження факту отримання товару за вказаними договорами позивачем надано суду копії специфікацій (додатків до укладених договорів), рахунків - фактур, видаткових накладних та товарно - транспортних накладних.

Позивачем на підтвердження правовідносин з ТОВ "ЛЮКС КОНСОРІС" надано суду копії рахунків на оплату, видаткових накладних, податкових накладних та платіжних доручень.

В наданих позивачем суду на підтвердження фінансово - господарських правовідносин з ТОВ "ІНТЕЙМС КОНСАЛТ", ТОВ "АРДЕОЛЛА", ТОВ "Б`ЮТС ВІКТОРІ", ТОВ "ВЕЛИЗАР КОМПАНІ", ТОВ "КОМПАНІЯ "РЕЗОНАНС", ТОВ "БІГ ПРОМ ТРЕЙД", ТОВ "ГРЕЙ - ЛАЙН", ТОВ "ЛАРСОН ЮА", ТОВ "БЛІС ЛІБЕРТІ" рахунках - фактурах в графі "Виписав(ла)", видаткових накладених в графі "Отримав(ла)", товарно - транспортних накладених в графі "Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)" та в наданих на підтвердження існування фінансово - господарських правовідносин з ТОВ "ЛЮКС КОНСОРІС" видаткових накладних в графі "Отримав(ла)" міститься підпис, водночас не зазначено прізвища, ім`я, по-батькові та посади особи, яка відповідний підпис вчинила.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік" встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наданих позивачем на підтвердження отримання товару від ТОВ "ІНТЕЙМС КОНСАЛТ", ТОВ "АРДЕОЛЛА", ТОВ "Б`ЮТС ВІКТОРІ", ТОВ "ВЕЛИЗАР КОМПАНІ", ТОВ "КОМПАНІЯ "РЕЗОНАНС", ТОВ "БІГ ПРОМ ТРЕЙД", ТОВ "ГРЕЙ - ЛАЙН", ТОВ "ЛАРСОН ЮА", ТОВ "БЛІС ЛІБЕРТІ" рахунках - фактурах, видаткових накладених, товарно - транспортних накладених та від ТОВ "ЛЮКС КОНСОРІС" видаткових накладних є неможливим встановити особу, яка їх склала, а отже вони не можуть бути беззаперечними доказами на підтвердження факту існування вказаних правовідносин.

За твердженням позивача він мав фінансово - господарські правовідносини з ТОВ "КОМПАНІ "РЕЗОНАНС" за договорами від 06.06.2017 № 06/06/2017 надання юридичних послуг (послуг досудового стягнення заборгованості) та від 12.03.2018 № 12/03/2018 про надання юридичних послуг.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3, 3.5, 4.3, 5.7 від 06.06.2017 № 06/06/2017 надання юридичних послуг (послуг досудового стягнення заборгованості) документами, які мають підтверджувати факт отримання товару за вказаним договором є замовлення, повідомлення про отримання коштів від боржника, звіт про проведену роботу, рахунок - фактура.

Позивачем на підтвердження факту існування фінансово - господарських правовідносин з ТОВ "КОМПАНІ "РЕЗОНАНС" за договорами від 06.06.2017 № 06/06/2017 суду повідомлень про отримання коштів від боржника, звітів про проведену роботу та рахунків - фактур надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів.

Договором від 12.03.2018 № 12/03/2018 про надання юридичних передбачено надання позивачу комплексу юридичних послуг з питань надання юридичних консультацій в галузі податкового та господарського права.

На підтвердження факту отримання послуг за вказаним договором позивачем надано суду копію акту здачі - приймання робіт (надання послуг) від 30.06.2018 в якому зазначено, що були проведені такі роботи: "Складання договорів купівлі - продажу товарів та допомога в організації контролю за дотриманням умов виконання даних договорів, юридична експертиза документації клієнта на предмет відповідності законодавчим нормам та інтересам клієнта, консультування Замовника з правових питань, що виникають у процесі здійснення господарської діяльності, допомога з організації та здійснення контролю за дотриманням встановленого чинним законодавством України порядку продажу та приймання продукції та товарів за кількістю і якістю".

Позивачем суду укладених ТОВ "КОМПАНІ "РЕЗОНАНС" договорів купівлі-продажу товарів, юридичних експертиз та інших документів, як були складені за результатами фактичного надання ТОВ "КОМПАНІ "РЕЗОНАНС" послуг суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів.

Документів на підтвердження використання товару та послуг отриманих від контрагентів ТОВ "ІНТЕЙМС КОНСАЛТ", ТОВ "АРДЕОЛЛА", ТОВ "Б`ЮТС ВІКТОРІ", ТОВ "ВЕЛИЗАР КОМПАНІ", ТОВ "ІН-САЙТ ПЛЮС", ТОВ "ЛЮКС КОНСОРІС", ТОВ "КОМПАНІЯ "РЕЗОНАНС", ТОВ "БІГ ПРОМ ТРЕЙД", ТОВ "ГРЕЙ - ЛАЙН", ТОВ "ЛАРСОН ЮА", ТОВ "БЛІС ЛІБЕРТІ" у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку позивачем суду надано не було.

Враховуючи те, що, як було встановлено судом, позивачем не надано достатніх первинних документів, які мали складатися відповідно до умов договорів укладених з ТОВ "КОМПАНІ "РЕЗОНАНС", а надані на підтвердження існування фінансово - господарських правовідносин з ТОВ "ІНТЕЙМС КОНСАЛТ", ТОВ "АРДЕОЛЛА", ТОВ "Б`ЮТС ВІКТОРІ", ТОВ "ВЕЛИЗАР КОМПАНІ", ТОВ "ІН-САЙТ ПЛЮС", ТОВ "ЛЮКС КОНСОРІС", ТОВ "БІГ ПРОМ ТРЕЙД", ТОВ "ГРЕЙ - ЛАЙН", ТОВ "ЛАРСОН ЮА", ТОВ "БЛІС ЛІБЕРТІ" складені з порушенням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік", а також не надано належним доказів на підтвердження використання товару, отриманого за твердженням позивача від вказаних контрагентів, у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження реальності та товарності фінансово - господарських відносин з контрагентами ТОВ "ІНТЕЙМС КОНСАЛТ", ТОВ "АРДЕОЛЛА", ТОВ "Б`ЮТС ВІКТОРІ", ТОВ "ВЕЛИЗАР КОМПАНІ", ТОВ "ІН-САЙТ ПЛЮС", ТОВ "ЛЮКС КОНСОРІС", ТОВ "КОМПАНІЯ "РЕЗОНАНС", ТОВ "БІГ ПРОМ ТРЕЙД", ТОВ "ГРЕЙ - ЛАЙН", ТОВ "ЛАРСОН ЮА", ТОВ "БЛІС ЛІБЕРТІ", а отже не доведено факт здійснення поставки товару та надання послуг.

З огляду на викладене, керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Український Аграрний Ресурс" (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 43, кв. 104, ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.04.2019 №2, №2 - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов