Справа № 640/11475/19
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року м. Київ № 640/11475/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ»

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління ДАБІ в Івано-Франківській області

про визнання протиправними та скасування наказу, припису, постанов,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» (надалі - позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління ДАБІ в Івано-Франківській області (надалі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Управління ДАБІ в Івано-Франківській області від 221-П від 20.05.2019 про призначення позапланової перевірки ТОВ «Спеценергомонтаж Київ»; визнати протиправним та скасувати припис Управління ДАБІ в Івано-Франківській області від 31.05.2019 про зупинення підготовчих та будівельних робіт до усунення порушення шляхом коректури проектної документації або проведення будівельних робіт у відповідність до проектної документації, виданий 31.05.2019 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Яворським М.Й.; визнати протиправними та скасувати постанови Управління ДАБІ в Івано-Франківській області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 31.05.2019 №26/1009/m5/2019 та №27/1009/m5/2019.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно винесено наказ від 221-П від 20.05.2019 про призначення позапланової перевірки; постанови Управління ДАБІ в Івано-Франківській області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 31.05.2019 №26/1009/m5/2019 та №27/1009/m5/2019 та припис від 31.05.2019 про зупинення підготовчих та будівельних робіт до усунення порушення.

Відповідачами на адресу суду надано письмові заперечення на заявлений позов, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав необґрунтованості.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до направлення від 20.05.2018 №221/1009/m7/2019 проведено позапланову перевірку з питань дотримання суб`єктами містобудування - Національним природнім парком «Верховинський» та ТОВ «Спеценергомонтаж Київ», за результатами якої складено акт нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності від 31.05.2019 №221/1009/ m7/2019.

За результатами перевірки, встановлено порушення вимог законодавства:

п.4.8 ДБН А 3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва» - в загальному журналі не вказується умови робіт (температура, вологість, дощ, сніг і т.п.), відсутній підпис, посада та прізвище відповідальної особи у відомості про виконання робіт; не представлено журнал вхідної контролю матеріалів, виробів та конструкцій; в журналі виконання арматурних робіт відсутня інформація про вхідні документи; в журналі бетонних робіт відсутня інформація про рухомість суміші, результати випробування контрольних зразків кубиків; згідно загального журналу роботи з армування та бетонування розпочато 01.04.2019 та 02.04.2019, а згідно спеціальних 18.03.2019 та 21.03.2019 відповідно; представлено акти на закриття прихованих робіт з підписом представника проектної організації ОСОБА_1 від 14.03.2019, 25.03.2019, 20.04.2019, 20.05.2019, 25.02.2019, хоча згідно журналу авторського нагляду ОСОБА_1 відвідував об`єкт будівництва тільки 19.02.2019-20.02.2019;

ч.1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» - будівництво ведеться з відхиленням від проектної документації, а саме ведуться будівельні роботи поза межами земельної ділянки. Площа земельної ділянки складає 0,1509га. Захоплення сусідньої ділянки з північної сторони складає від трьох до п`яти метрів.

В подальшому було складено:

протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 31.05.2019 з зазначенням про порушення п. 4.8 ДБН А 3.1-5:2016, за що передбачена відповідальність згідно п.6 ч.3 ст.2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» та припис від 31.05.2019 про зупинення підготовчих та будівельних робіт до проведення виконавчої документації до вимог п. 4.8 ДБН А 3.1-5:2016 (строк виконання 25.06.2019);

протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 31.05.2019 з зазначенням про порушення ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», за що передбачена відповідальність згідно п.8 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» та припис від 31.05.2019 про зупинення підготовчих та будівельних робіт до усунення порушення шляхом коректури проектної документації або приведення будівельних робіту відповідність до проектної документації (строк виконання 01.07.2019).

На підставі вищенаведених протоколів 13.06.2016 інспектором прийнято постанови про накладення штрафу на позивача за правопорушення у сфері містобудівної діяльності:

№26/1009/m5/2019, якою накладено штраф у розмірі 34 587,00 грн.;

№27/1009/m5/2019, якою накладено штраф у розмірі 86 455,00грн.

Щодо винесення оскаржуваного наказу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» поширюється на заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Особливості здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду) визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) та Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок № 553).

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Основним завданням Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 6 Закону № 3038-VI встановлено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно- будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

У контексті приписів частини третьої статті 6 Закону № 3038-VI до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №294 від 09.07.2014 визначено, що Держархбудінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно пунктів 5-6Порядку №553 державний архітектурно- будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Пунктом 7 Порядку №553 встановлено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно - будівельного контролю. Однією з підстав для проведення позапланової перевірки, зокрема, є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Згідно Положення про Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області з додатками, затверджене Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України за від 12.06.2017 №924, начальнику обласного управління надані повноваження підпису наказів спрямованих на забезпечення завдань покладених на Управління, а також направлень на проведення планових/позапланових перевірок.

Судом встановлено, що відповідач при оформлені наказу та направлення від 20.05.2019 для проведення позапланового заходу діяв в межах наданих йому повноважень, у відповідності до ст.ст.6 та 41 Закону № 3038-VI та п.1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

На переконання суду в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо винесеного припису та постанов, суд зазначає наступе. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» одним з принципів здійснення державного нагляду (контролю) є принцип об`єктивності та неупередженості здійснення такого контролю.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю), зокрема, має право відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), зокрема, зобов`язані повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом; дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання, утримуватися від необґрунтованих висновків щодо відповідності поведінки суб`єктів господарювання вимогам законодавства, неправомірного та необґрунтованого застосування санкцій до суб`єктів господарювання; дотримуватися встановлених законом принципів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п.12 Порядку №553, посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема, зобов`язані у повному обсязі, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 6 - 8, п. 10 ч. З ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пп.7-9, пп. 11 п. 11 Порядку №553, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій; одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій; здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото-, аудіо- та відеотехніки.

Абзацом 2 п. 14 Порядку №244, до протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності можуть додаватися оригінали або копії документів, фотоматеріали, які підтверджують факт вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винність суб`єкта містобудування в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно п. 19 Порядку №244, доказами у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення, винність відповідного суб`єкта містобудування в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені дані встановлюються на підставі протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, у разі потреби - на підставі пояснень суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, свідків, а також інших документів.

Пунктами 2 та 4 п. 20 Порядку №244, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час підготовки справи до розгляду з`ясовує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності; чи витребувані необхідні додаткові матеріали.

Відповідно до п. 21 Порядку №244 посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб`єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В Акті перевірки зазначено про порушення позивачем ч.1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», а саме зазначено, що будівництво ведеться з відхиленням від проектної документації, а саме ведуться будівельні роботи поза межами земельної ділянки. Площа земельної ділянки складає 0,1509 га. Захоплення сусідньої ділянки з північної сторони складає від трьох до п`яти метрів.

Судом встановлено, що під час проведення перевірки відповідачем не здійснено замірів з визначення меж земельної ділянки на місцевості та не залучалось відповідних експертів або спеціалістів з відповідних робіт.

Також, відповідачем зазначено, що ним здійснювалась відео та фото фіксація порушень, однак суду не надано зазначених доказів, про які зазначає та наголошує відповідач.

Крім того, перевіряючим не зазначено кадастровий номер земельної ділянки межі якої порушено позивачем.

Відповідно до п. 22 Порядку №244, за результатами розгляду справи посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, приймає одну з таких постанов: 1) постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова про накладення штрафу); 2) постанову про закриття справи щодо накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова про закриття справи).

Відповідно до п. 23 Порядку №244, у постанові про накладення штрафу та постанові про закриття справи серед інших реквізитів, зокрема, зазначаються положення Закону, яке передбачає відповідальність за відповідне правопорушення.

Згідно п. 4.8 ДБН А.3.1.-5:2016 «Організація будівельного виробництва» за результатами виконаних будівельних робіт має бути оформлена виконавча документація. Перелік необхідної виконавчої документації, визначений відповідно до вимог нормативних документів щодо виконання відповідного виду робіт на конкретному об`єкті будівництва, має бути наведений у ПВР. До виконавчої документації належать: а) загальний журнал робіт (додаток А); б) спеціальні журнали з окремих видів робіт, перелік яких встановлюється в проекті організації будівництва в залежності від видів робіт (додаток Б); в) журнал авторського нагляду відповідно до [19] та звітна документація щодо виконання робіт з науково-технічного супроводу (за наявності на об`єкті будівництва науково-технічного супроводу) відповідно до ДБН В.1.2-5; г) акти на закриття прихованих робіт (додаток В); д) акти проміжного прийняття відповідальних конструкцій (додаток Г); е) виконавчі схеми відповідно до ДБН В.1.3-2; ж) документи щодо випробувань та лабораторного контролю матеріалів та конструкцій відповідно до [20]; і) акти випробування устаткування, інженерних систем, мереж та обладнання) інша документація, передбачена нормативними документами на виконання конкретного виду будівельних робіт.

З огляду на вищенаведене, порушення п. 4.8 ДБН А.3.1.-5:2016 стосується ведення виконавчої документації.

Пунктом 6 ч.3 ст. 2 Закону №208/94-ВР, суб`єкти містобудування, які виконують будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу за ведення виконавчої документації з порушенням будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Закону №208/94-ВР, суб`єкти містобудування, які виконують будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт з порушенням вимог будівельних норм, державних стандартів і правил або затверджених проектних рішень.

З огляду на вищенаведене вбачається, що санкція у вигляді штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, що пов`язані з веденням виконавчої документації (зокрема, порушення п. п.4.8 ДБН А.3.1.-5:2016) накладаються згідно п. 6 ч. 3 ст. 2 Закону №208/94-ВР.

Отже, суд зазначає, що Управлінням ДАБІ в Івано-Франківській області помилково визначено норму Закону №208/94-ВР, яка передбачає відповідальність за порушення зазначенні в Акті перевірки.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №208/94-ВР, постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені посадовими особами, визначеними у частині другій статті 3 цього Закону, є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку.

Відповідно 27 Порядку №244 у постанові про накладення штрафу та постанові про закриття справи присвоюються реєстраційні номери, що складаються з порядкового номера постанови та реєстраційного номера вихідної кореспонденції органу державного архітектурно-будівельного контролю, який зазначається через скісну риску.

Суд також зазначає, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки та дозвіл на початок виконання будівельних робіт видано замовнику будівництва, тобто НПП «Верховинський», а ТОВ «Спеценергомонтаж Київ» є підрядником.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 КАС України, відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд приймає до уваги те, що до зазначеної вище заяви для підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду документи (завірені копії), а саме: договір про надання правової допомоги №3/180619/СЕМ від 18.06.2019; рахунок-фактура №3 від 18.06.2019; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; детальний опис робіт (надання послуг); додаткова угода №1 договору про надання правової допомоги №3/180619/СЕМ від 18.06.2019; акт здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг); платіжне доручення №737 від 21.06.2019.

Дослідивши зазначені документи в контексті норм ч. ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, суд приходить до висновку щодо часткового стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі - 5500,00 грн., оскільки судових засідання не відбувалось. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати припис Управління ДАБІ в Івано-Франківській області від 31.05.2019 про зупинення підготовчих та будівельних робіт до усунення порушення шляхом коректури проектної документації або проведення будівельних робіт у відповідність до проектної документації, виданий 31.05.2019 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Яворським М.Й.

Визнати протиправними та скасувати постанови Управління ДАБІ в Івано-Франківській області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 31.05.2019 №26/1009/m5/2019 та №27/1009/m5/2019.

В іншій частині відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» ) судовий збір у сумі 5763,00грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної архітектурно-будівельної інспекції України ().

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій