Справа № 345/2054/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

05 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 345/2054/18 пров. № А/857/1597/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шавеля Р. М.
суддів -Глушка І. В.
Улицького В. З.

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2018 року у справі № 345/2054/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в.о. начальника відділу державного архітектурно - будівельного контролю Калуської міської ради Топорова Анатолія Вікторовича про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження; апеляційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку - повторно заявити обгрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із вказівкою на поважні причини його пропуску.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 080 копію зазначеної ухвали скаржник отримав 19 лютого 2020 року.

24 лютого 2020 року, згідно відбитку поштового штемпеля на конверті, ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали апеляційного суду скерував повторне клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обгрунтування заявленого клопотання посилається на те, що, отримавши копію постанови Верховного Суду від 17 грудня 2019 року, він в межах десятиденного строку подав нову апеляційну скаргу.

Вважає, що, подаючи повторну апеляційну скаргу, він би пропустив строк апеляційного оскарження, а поважність пропуску такого строку стала б предметом оцінки апеляційного суду і невідомо, чи вважав би апеляційний суд поважною причиною для поновлення строку первинне подання апеляційної скарги не уповноваженим представником, тому він подав касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду про повернення апеляційної скарги.

Зазначає, що очікування результатів касаційного розгляду та повторне подання апеляційної скарги у короткі строки після отримання постанови Верховного Суду, на його думку, є поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Оцінюючи в сукупності наведені заявником обставини, суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до положень частини 3 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цим Кодексом, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до частини 4 статті, апеляційні скарги на судові рішення у справах визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

При цьому, колегія суддів наголошує, що строк апеляційного оскарження обчислюється з дня проголошення оскаржуваного рішення суду, що чітко встановлено нармами Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Приписи пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України є імперативними та зобов`язують суд, у разі якщо особою у визначений строк не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, або у поданій заяві будуть наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, відмовити у відкритті апеляційного провадження.

При цьому, обов`язковим процесуальним наслідком визнання судом неповажними причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду є відмова у відкритті апеляційного провадження.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29 січня 2016 року у справі «Устименко проти України» зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як уже зазначалося в ухвалі апеляційного суду від 07 лютого 2020 року, підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги. Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При постановленні ухвали суду апеляційним судом враховану правову позицію, яка викладена в ухвалі Верховного Суду від 15 лютого 2018 року по справі №800/499/17, де зазначено, що строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин.

З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Як слідує з вищевикладеного, причиною пропуску позивачем строку на апеляційне оскарження рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2018 року є оскарження ОСОБА_1 ухвали апеляційного суду від 18 січня 2019 року про повернення його апеляційної скарги.

Через негативний результат касаційного оскарження цього судового рішення ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку.

Разом з тим, наведені доводи щодо поновлення строку на апеляційне оскарження колегія суддів вважає необгрунтованими, при цьому у задоволенні заявленого клопотання слід відмовити з сукупності таких причин.

По-перше, повторна апеляційна скарга подана майже через рік після прийняття судом першої інстанції рішення у справі, предметом якої є правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

По-друге, сам факт касаційного оскарження не може вважатися поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки апелянт знав про можливі результати розгляду його касаційної скарги, а відтак припускав або повинен був припускати можливість негативного вирішення його касаційної скарги. Також позивач не був позбавлений можливості звернення з належно оформленою апеляційною скаргою як до так і після подання касаційної скарги.

По-третє, розглядуваний випадок не зумовлений будь-якими особливими і непереборними обставинами. Наведені причини поновлення строку на апеляційне оскарження не виправдовують продовження розгляду справи через значний проміжок часу, яка, відповідно до статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України віднесена до окремої категорії термінових справ.

Звідси, зазначена сукупність обставин складає переконливий висновок про відсутність поважних причин для поновлення пропущеного строку.

Таким чином, апеляційна скарга на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2018 року скерована ОСОБА_1 лише 26 грудня 2019 року, тобто із значним пропуском строку апеляційного оскарження, при цьому скаржником не доведено наявність обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, тому у відкритті апеляційного провадження належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2018 року у справі № 345/2054/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в.о. начальника відділу державного архітектурно - будівельного контролю Калуської міської ради Топорова Анатолія Вікторовича про скасування постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
В. З. Улицький