Справа № 460/3495/19
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2020 року м. Рівне №460/3495/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Одеської митниці ДФС (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000452/2 від 15.08.2019, Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500650/2019/01099 від 15.08.2019.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що на підставі контракту №КR-1016 від 09.04.2019 року та рахунку-фактури (інвойс) (Commercial invoice) №567896 від 10.05.2019 позивачем придбано у компанії «ГОЛД ТРЕЙДИНГ» легковий автомобіль марки BMW моделі 520D, ідентифікаційний номер кузова ( VIN ): НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, двигуна (тип) - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна -

1995 см3, тип кузова - седан, колір -чорний, колісна формула - 4*2, календарний рік виготовлення-2016, модельний рік виготовлення - 2016, бувший у використанні, призначений для використання по дорогах загального користування, за ціною 7932 USD (транспортування 650 USD). За результатами процедури митного оформлення товару, відповідачем винесені Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000452/2 від 15.08.2019 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500650/2019/01099 від 15.08.2019. Митний орган вказує, що на наявною у нього інформацією вартість такого транспортного засобу є значно вищою, ніж заявлена. Позивач зазначає, що винесені рішення є протиправними, оскільки при митному оформленні автомобіля ним надані усі належні документи щодо ціни авто, а тому підстав для коригування вартості не існувало. Просив задовольнити позов повністю.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визначеною за ціною договору, оскільки декларантом не надано витребуваних митним органом додаткових документів та митниця володіє інформацією, згідно з якою рівень вартості колісного транспортного засобу становить не 7932,00 дол. США, а значно більше, що слугувало підставою для застосування резервного методу визначення митної вартості такого транспортного засобу. Тому, відповідно до вимог митного законодавства, посадовою особою відповідача проведено письмові консультації, під час яких запропоновано надати додаткові документи з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації. Таким чином, оспорювані рішення та картка відмови прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 25.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 12.12.2019.

Ухвалою суду від 12.12.2019 заяву Одеської митниці ДФС про продовження процесуального строку задоволено; продовжено Одеській митниці ДФС процесуальний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву протягом п`яти днів з дня вручення (отримання) копії даної ухвали; клопотання Одеської митниці ДФС про відкладення розгляду справи - задоволено.; розгляд адміністративної справи №460/3495/19 відкладено на 23.01.2020.

Ухвалою суду від 23.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11.02.2020.

Ухвалою суду від 11.02.2020 судове засідання відкладене на 03.03.2020 у порядку пункту 1 частини другої статті 205 КАС України.

Ухвалою суду від 03.03.2020 клопотання відповідача про зупинення провадження у справі залишено без задоволення.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання 03.03.2020 не прибули. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження, оскільки потреба заслухати свідка чи експерта відсутня.

За приписами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

На підставі контракту №КR-1016 від 09.04.2019 (а.с. 22) та рахунку-фактури (інвойс) (Commercial invoice) №567896 від 10.05.2019 (а.с. 25) позивачем придбано у компанії «ГОЛД ТРЕЙДИНГ» легковий автомобіль марки BMW моделі 520D, ідентифікаційний номер кузова ( VIN ): НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, двигуна (тип) - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна -

1995 см3, тип кузова - седан, колір - чорний, колісна формула - 4*2, календарний рік виготовлення-2016, модельний рік виготовлення - 2016, бувший у використанні, призначений для використання по дорогах загального користування.

Даний автомобіль ввезено на митну територію України відповідно до коносаменту №ONEYSELV38926700/3 від 19.05.2019 та коносаменту №ONEYSELV38926700 від 14.04.2019.

07.08.2019 митним брокером Приватного підприємства «Предистанція» подано митну декларацію за методом №1 (за ціною договору) з присвоєним номером митниці ДФС №UA500650/2019/038534. Автомобіль відповідає екологічним нормам не нижче ЄВРО-2, мав пошкодження внаслідок ДТП у зв`язку з чим його ціна була нижча, ніж за аналогічний автомобіль без пошкоджень, а саме: 7932 USD (транспортування 650 USD), що на дату покупки по курсу НБУ становило 219616,19 грн.

До митної декларації №UA500650/2019/038534 надано, зокрема: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №567896 від 10.05.2019; коносамент №ONEYSELV38926700 від 14.04.2019; коносамент №ONEYSELV38926700/3 від 19.05.2019; навантажувальний документ №47 від 04.07.2019; декларація про походження товару від 16.07.2019 №42/62; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 14.05.2019 №001-2-00031-0086-1215; висновок про вартісні характеристики товару від 16.07.2019 №42/62.

У поданій митній декларації №UA500650/2019/038534 митна вартість КТЗ визначена за ціною договору продажу автомобіля, який імпортується (основний метод) - 7932,00 USD.

Митним органом за результатом опрацювання наявних документів, скориговано митну вартість КТЗ на підставі наявних у нього відомостей із застосуванням другорядного (резервного) методу.

Для визначення митної вартості КТЗ митний орган послався на те, що він володіє інформацією щодо вартості КТЗ на рівні 20600,00 Євро (повідомлення до ФМК 105-2, 106-2, згенерованих АСУАР), за наслідками чого прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000452/2 від 15.08.2019 (а.с. 120).

Разом з тим, сформовано Картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA500650/2019/01099 від 15.08.2019 (далі іменується - Картка відмови) (а.с. 15).

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень - Рішення №UA500000/2019/000452/2 та Картки відмови, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

За приписами частини першої статті 1 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 (далі іменується - МК України), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина перша, друга статті 52 МК України).

Так, митна вартість товару - КТЗ марки BMW моделі 520D, ідентифікаційний номер кузова ( VIN ): НОМЕР_2 бувший у використанні, заявлена декларантом за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) в порядку статті 57 МК України - 7932,00 дол. США (транспортування 650 дол. США).

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи (частина третя статті 53 МК України).

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи (частина четверта статті 53 МК України).

Тобто, стаття 53 МК України містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи:

(1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

(2) у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

У першому випадку вимагається надання документів згідно переліку: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У другому випадку: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Підставою прийняття Рішення№UA500000/2019/000452/2 , як зазначено в останньому є те, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до частини 5 статті 54 МКУ має право упевнюватися в достовірності або точності будь якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 МКУ додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визначення митної вартості. У зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

заявлена митна вартість є меншою за індикатор ризику (нижньої межі діапазону вартості подібних КТЗ в країні експорту - 20600 євро);

відповідно до ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Пунктом 8ч.2 ст.53 МКУ визначено, якщо здійснювалося страхування, документами, які підтверджують митну вартість товару, є - страхові документи, що містять відомості про вартість страхування. Пунктом 8ч.2 ст.53 МКУ визначено, якщо здійснювалося страхування, документи які підтверджують митну вартість товару, є- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Згідно статті 368 МКУ при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів, враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними кордону України. Проте, до митного оформлення такі документи не надавались, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

відповідно до п.6ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Проте у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні данні щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 №599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг))) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано;

враховуючи вищезазначене, відповідно до ч.3 ст.53 МКУ зобов`язуємо протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) калькуляцію транспортних витрат за межами території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера; 2) згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Отже, як стверджує представник митниці, згідно статті 57 МКУ кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МКУ. Згідно частини 2 статті 58 МКУ метод визначення за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна з складових митної вартості, яка є обов`язковою при обчисленні. Тому відповідно до п.1 ст.64 МКУ у разі, якщо митну вартість товару не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними відповідними принципами та положеннями генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) - за резервним методом. За результатами проведеною консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС та наявної у митного органу довідкової інформації, та встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснюється є більшим - 23247,84 дол.США (МД UA205090/2019/007617 від 18.01.2019).

Таким чином, представник митниці, визначив вартість автомобіля в розмірі 23247,84 дол. США (двадцять три тисячі двісті сорок сім дол. США 84 центи) та відповідно відмовив у митному оформленні та видав картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500650/2019/01099 від 15.08.2019 року.

З даного приводу суд зазначає, що придбаний КТЗ був пошкоджений, що підтверджується Звітом №42/62 (а.с. 33).

Про значні пошкодження КТЗ свідчить також Акт про проведення фізичного огляду товарів і інших предметів від 05.07.2019 (а.с. 77), де вказано, що автомобіль в пошкодженому стані - пошкоджені: задній бампер та кронштейн, кришка багажника, задня ліва боковина та колісна арка, задні ліві двері, задні ліві ліхтарі (розбиті), передні ліві двері, передній бампер, бічна рама ліва, деформація підлоги багажника, видиме відхилення заднього лівого колеса, потребує діагностики та ремонту ходової частини тощо.

Декларантом надані при митному оформлені товару: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №567896від 10.05.2019 із зазначеною реальною ціною 7932 (сім тисяч дев`ятсот тридцять два дол.США), Контракт №КR - 1016 від 09.04.2019, Коносамент (Bill of lading) ONEYSELV38926700 від 19.05.2019, Коносамент (Bill of lading) ONEYSELV38926700/3 від 14.04.2019, акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 05.07.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 001-2-00031-0086-1215 від 14.05.2019, довідка транспортних витрат б/н від 09.05.2019, договір-доручення № PE 290719/3-В ODS про надання послуг митного брокера від 29.07.2019, копія митної декларації країни відправлення 10484-19-030375X від 15.05.2019, документ №47 від 04.07.2019, паспорт громадянина України, а також звіт про оцінку автомобіля №42 від 16.07.2019 та інші.

Суд звертає увагу на те, що до митного оформлення подано митну декларацію країни експорту, дані якої повністю відповідають даним імпортної декларації, не лише в частині ідентифікації автомобіля, країни відправлення та осіб, які здійснили відповідну експортно-імпортну операцію, а й в частині вартості транспортного засобу.

Покликання митниці на обов`язковість включення до митної вартості товару вартість страхування повністю спростовується тим, що даний автомобіль не було застраховано, що підтверджується довідкою транспортних витрат б/н від 09.05.2019. Даною довідкою також підтверджується самі витрати на транспортування автомобіля з усіма відповідними реквізитами.

Крім того, відповідно до рахунку-фактури (інвойс) (Commercial invoice) №567896 від 10.05.2019 умовами поставки були: FOB (від англ. Free On Board - «франко-борт», буквально - безкоштовно на борт судна) - термін, що використовується для зазначення умов постачання вантажу, визначення сторони, на яку лягають витрати з транспортування, й точки передачі відповідальності за вантаж від продавця до покупця. Умови FOB передбачають, що продавець зобов`язаний доставити товар до порту і завантажити на вказане покупцем судно, витрати з доставки товару на борт лягають на продавця. А тому вимога митниці щодо включення до митної вартості автомобіля витрат на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з ії транспортуванням до порту ввезення на митну територію України є безпідставними, оскільки дані витрати згідно з умовами контракту та інвойсу поніс продавець.

Суд зазначає, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано те, яка ж цінова інформація була ним використана; не вказано джерело такої інформації; не доведено офіційності такої інформації; не надано документа, який свідчив би про проведення контролюючим органом порівняльного аналізу цінових характеристик КТЗ за роком випуску, та маркою, за моделлю, за конфігурацією, за станом пошкодження; не зазначено того, яка ж інформація із зовнішніх джерел була використана.

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 57 МК України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 МК України).

З даного приводу суд зазначає, що оскаржуване Рішення не містить опису неможливості застосування методів визначення митної вартості КТЗ почергово.

За приписами частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 55 МК України).

При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Суд зазначає, що декларантом одночасно із митною декларацією надано митному органу належні документи для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Опис документів міститься в Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, відповідачем не наведено обґрунтованих підстав для зобов`язання декларанта подати додаткові документи (касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; копію митної декларації країни відправлення), адже наданих декларантом документів було достатньо для визначення митної вартості за основним методом.

Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би спростував зміст документів, наданих декларантом для митного оформлення КТЗ, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості КТЗ, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено. Тобто надані основні документи містили всі числові значення, необхідні для визначення вартості КТЗ за основним методом.

Посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в інвойсі, поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, у постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Водночас, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних рішень у порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними і скасування Рішення №UA500000/2019/000452/2 та Картки відмови.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1952 грн. 60 коп., сплачена відповідно до квитанції від 21.11.2019 №93, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Одеської митниці ДФС (65078, місто Одеса, вулиця Гайдара, 21 А; ) про визнання протиправними і скасування рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними і скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 15 серпня 2019 року №UA500000/2019/000452/2 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500650/2019/01099.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму судового збору у розмірі 1952 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Одеської митниці ДФС (код ЄДРПОУ ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 03 березня 2020 року.

Суддя Недашківська К.М.