Справа № 446/2230/19
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №446/2230/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

за участю:

представника позивача - Татчин І.Д.

представника відповідача - Горбової Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській область про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській область, у якій з урахуванням позовних вимог просить суд:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії за період з 27 липня 2016 по квітень 2019 року, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050- III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01.10.2018 у справі № 446/402/17 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відновити ОСОБА_1 виплату призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як інваліду з дитинства третьої групи відповідно до Закону України № 1058-IV. На виконання цієї постанови відповідач у травні 2019 року провів відповідні виплати пенсії. Позивач зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про виплату компенсації за несвоєчасну виплату йому пенсії, однак отримав відмову. Позивач зазначив, що має право на відповідну компенсацію, оскільки виплата нарахованої пенсії з 26 липня 2016 року не здійснювалась з вини відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних у позовній заяві та уточненнях до неї, просив позов задовольнити.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що на виконання постанови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01.10.2018 у справі № 446/402/17 відповідачем у травні було виплачено позивачу пенсію. Вказує, що сума, яка нарахована на виконання рішення суду, має характер разового платежу, а тому не є доходом у розумінні статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. На думку відповідача, компенсація на підставі статті 2 Закону України №2050-111 була б можливою, якби пенсія була нарахована і не виплачена. З огляду на те, що між позивачем та управлінням мав місце спір про виплату пенсії, тому цей дохід мав бути нарахований тільки після ухвалення судом відповідного рішення. У зв`язку з тим, що управлінням не порушено строків виконання такого рішення, підстав для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України №2050-111 немає. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 13.01.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

30.01.2020 ухвалою судді вирішено перейти до розгляду справи № 446/2230/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській область про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 27.02.2020 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, заперечення відповідача та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Суд встанови, що постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01.10.2018 у справі № 446/402/17, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено:

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (правонаступника Кам`янка-Бузького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області) щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як інваліду з дитинства третьої групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відновити ОСОБА_1 виплату призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як інваліду з дитинства третьої групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.07.2016 року.

26.02.2019 ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01 жовтня 2018 року у справі № 446/402/17 повернуто скаржнику.

На виконання постанови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01.10.2018 у справі № 446/402/17, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській область відновило ОСОБА_1 виплату призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як інваліду з дитинства третьої групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.07.2016 року.

Як встановив суд та не заперечується сторонами, дана виплата проведена Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на рахунок ОСОБА_1 у травні 2019 року.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати».

За результатами розгляду цієї заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській область надало відповідь листом №1428/0318-32, у якому повідомило ОСОБА_1 , що компенсація на підставі статті 2 Закону України №2050-111 була б можливою, якби пенсія була нарахована і не виплачена. З огляду на те, що мав місце спір про виплату пенсії, тому цей дохід мав бути нарахований тільки після ухвалення судом відповідного рішення. У зв`язку з тим, що управлінням не порушено строків виконання такого рішення, підстав для виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України №2050-111 немає.

Позивач, не погодившись з відмовою у нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно з судовим рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року (далі - Порядок №159).

Статтею 1 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон - № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону № 2050-III).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-III).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (абзаци перший, другий пункту 4 Порядку № 159).

Пунктом 5 Порядку № 159 визначено, що сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 159 компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку (пункт 8 Порядку № 159).

Верховним Судом у постанові від 22.11.2018 у справі № 522/1404/17 зроблений правовий висновок, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 24.10.2011 № 6-38цс-11, від 11.07.2017 № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 № 522/5664/17, від 27.02.2018 № 815/459/18.

Суд враховує, що постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01.10.2018 у справі № 446/402/17, яка набрала законної сили, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (правонаступника Кам`янка-Бузького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області) щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як інваліду з дитинства третьої групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відновити ОСОБА_1 виплату призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як інваліду з дитинства третьої групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.07.2016 року, а тому вказаний факт не підлягає доказуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання постанови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01.10.2018 у справі № 446/402/17, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській область відновило ОСОБА_1 виплату призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як інваліду з дитинства третьої групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.07.2016 року.

Як встановив суд та не заперечується сторонами, дана виплата проведена Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на рахунок ОСОБА_1 у травні 2019 року.

Зважаючи на той факт, що позивачу з вини відповідача не було вчасно виплачено призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджено постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01.10.2018 у справі № 446/402/17, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача провести розрахунок та виплату компенсації.

Не здійснивши нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідач допустив протиправну бездіяльність, а не вчинив протиправні дії.

При цьому, суд звертає увагу, що компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у п. 3 Порядку, разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців.

Таким чином, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу, тому суд відхиляє доводи відповідача, що компенсація на підставі статті 2 Закону України №2050-111 була б можливою, якби пенсія була нарахована і не виплачена.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії за період з 27 липня 2016 по квітень 2019 року, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050- III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене у сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії за період з 27 липня 2016 по квітень 2019 року, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050- III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2020.

Суддя Р.М. Брильовський