Справа № 127/32110/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/32110/19

Головуючий у 1-й інстанції: Вохмінова О.С.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

05 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

27 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Вінницької митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови від 10.09.2019 у справі №0830/40100/19 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2020 позовну заяву залишено без розгляду з підстав, визначених ч.3 ст.123 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через порушення норм процесуального права просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що поза увагою суду першої інстанції при вирішенні процесуального питання не враховані його доводи щодо дати та обставин вручення копії оскаржуваної постанови та не прийнято рішення щодо порушеного ним питання поновлення строку звернення до суду із позовом.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з врахуванням наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 27 листопада 2019 року до Вінницького міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вінницької митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови від 10.09.2019 у справі №0830/40100/19 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України. Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 порушив клопотання про поновлення строку звернення до суду та виклав підстави, які, на його думку, є поважними причинами для такого поновлення.

Ухвалою суду від 29.11.2019 року визнано, що позовна заява подана з додержанням вимог КАС України, та відкрито провадження у справі.

12 грудня 2019 року до суду надійшла заява представника Подільської митниці Держмитслужби Грубеляса О.І., в якій порушується питання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду з підстав порушення строків звернення до суду .

Ухвалою суду від 14 січня 2019 року здійснено заміну відповідача-Вінницької митниці ДФС, правонаступником- Подільською митницею Держмитслужби.

Ухвалою Вінницького міського суду від 14 січня 2019 року задоволено клопотання Подільської митниці , позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду.

Приймаючи це рішення, першої інстанції дійшов висновку, що пропуск строку звернення до суду з позовом було виявлено судом після відкриття провадження у справі на підставі доказів, наданих представником відповідача, проте, представником позивача в судовому засіданні не спростовано, що Барчук С.В. отримав копію оскаржуваної постанови 18.11.2019 року, а не 21.10.2019 року і не доведено, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду з позовом.

Між тим, вказані висновки суду першої інстанції слід вважати помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення заінтересованої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Так, згідно ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Із матеріалів адміністративної справи видно, що ухвалою судді Вінницького міського суду від 29.11.2019 року відкрито провадження у справі за цим адміністративним позовом (а.с. 20).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до п.7 ч.9 ст.171 КАС України, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, результат вирішення заяв і клопотань позивача, що надійшли разом із позовною заявою, якщо їх вирішення не потребує виклику (повідомлення) сторін.

Згідно з ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Однак, суд першої інстанції, ні в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі від 29.11.2019 року, ні в оскаржуваній ухвалі про залишення позову без розгляду від 14.01.2019 року не вирішив по суті заяви позивача щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка міститься у позовній заяві.

Відсутність клопотання безпосередньо у прохальній частині позовної заяви не позбавляє обов`язку суд розглянути його, навіть, якщо таке клопотання викладено лише у мотивувальній частині. У іншому випадку, суд мав можливість залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для виправлення недоліків та узгодження мотивувальної та прохальної частини позовної заяви. (а.с.2).

Таким чином, суд першої інстанції, дійшовши висновку про відповідність позовної заяви приписам ст.160 КАС України та відкривши провадження за даною позовною заявою, під час прийняття процесуального рішення не вирішив заявленого позивачем клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, не надав належної оцінки зазначеним у ньому обставинам, а тому дійшов необґрунтованих та передчасних висновків про залишення адміністративного позову без розгляду.

Крім того, висновки суду першої інстанції є передчасними з огляду і на те, що місцевий суд не позбавлений можливості з`ясувати дату вручення позивачу копії оскаржуваної постанови, враховуючи, що до матеріалів справи приєднано дві копії постанови з різними датами вручення позивачу, що має значення для визначення дати обчислення строку на апеляційне оскарження.

Європейський суд з прав людини також акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

У Рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У Рішенні у справі «Белле проти Франції» від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Заінтересовані особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006).

Суд має перевірити дотримання вимог Конвенції, переконатись що право доступу до суду не було обмежено таким чином, що нанівець зводиться вся його суть, також, обмеження у доступі до суду не буде відповідати ч.1 ст.6, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» від 12.07.2001).

Таким чином, аналізуючи наведені положення норм процесуального права та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду, неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення питання, порушивши при цьому норми процесуального права, що призвело до постановлення передчасного судового рішення.

Відповідно до ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги суттєвими, оскільки такі спростовують висновки суду першої інстанції, з наведених мотивів.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2020 року скасувати.

Справу направити до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 березня 2020 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.