Справа № 2а-0770/2970/11
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2020 року м. Ужгород№ 2a-0770/2970/11

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Стенавській А.М.,

за участю сторін:

позивач: Головне управління ДФС у Закарпатській області представник у судове засідання не з`явився,

відповідач: Державне підприємства "Солотвинський солерудник" представник у судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Головного управління ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ) до Державного підприємства "Солотвинський солерудник"( п.і. 90575, смт. Солотвино, вул. Шахтарська, 36 ) про стягнення коштів з рахунків платника податків , -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 25 лютого 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 04 березня 2020 року.

08 вересня 2011 року, Державна податкова інспекція у Тячівському районі звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного підприємства "Солотвинський солерудник" про стягнення коштів.

12 вересня 2011 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження у даній адміністративній справі.

07 березня 2012 року, постановою Закарпатського окружного адміністративного суду в задоволенні позову Державної податкової інспекції у Тячівському районі до Державного підприємства "Солотвинський солерудник" про стягнення коштів - відмовлено.

22 січня 2014 року, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області - залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.03.2012 року по справі №2а-0770/2970/11- без змін.

12 жовтня 2015 року, ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області задоволено частково. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду 07.03.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2014 року у справі №2а-0770/2970/11 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

28 жовтня 2015 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду прийнято адміністративну справу до провадження.

29 лютого 2016 року, ухвалою суду зупинено провадження у справі № 2а-0770/2970/11 за позовною заявою Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області до Державного підприємства "Солотвинський солерудник" до вирішення питання про банкрутство Державного підприємства «Солотвинський солерудник» у справі № 907/136/15.

21 листопада 2019 року, ухвалою Господарського суду Закарпатської області провадження у справі № 907/136/15 про банкрутство Державного підприємства «Солотвинський солерудник» () закрито. Мораторій на задоволення вимог кредиторів припинено. Повний текст ухвали складено 13 грудня 2019 року та оприлюднено в єдиному державному реєстрі судових рішень 16 грудня 2019 року.

Дана ухвала не була оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

28 січня 2020 року, ухвалою суду поновлено провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

25 лютого 2020 року, ухвалою суду замінено позивача у справі, а саме: ДПІ у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на його правонаступника Головне управління ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ).

1. Позиції сторін.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що за відповідачем рахується заборгованість по податку на прибуток у сумі 559 791,08 грн., в тому числі згідно самостійно поданої декларації з податку на прибуток за півріччя 2011 року № , сума задекларована та несплачена до бюджету складає 536 428,00 грн. та згідно рішення про відстрочення розстрочених сум за ДП «Солотвинський солерудник» рахується заборгованість по вищевказаному платежу в розмірі 23 363, 08 грн. по строках сплати, що настали (не заявлена до суду), яку просить стягнути у відповідності до п.95.1 ст. 95 Податкового кодексу України.

Відповідачем або уповноваженим представником відзиву на позовну заяву до суду, у строк наданий судом в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду про прийняття адміністративної справи до провадження від 28 жовтня 2015 року, не надано та не повідомлено суду поважні причини його ненадання.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак 25 лютого 2020 року подав клопотання, про розгляд справи без участі представника.

Відповідач або уповноважений представник у судове засідання не з`явилися, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке вручено 31 січня 2020 року та повернулося до суду 06 лютого 2020 року. На час розгляду справи по суті, учасник справи не повідомив суд про причини неявки.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом

Як встановлено судом, на час подання позову до суду, тобто станом на 08.09.2011 року, за відповідачем рахувалася заборгованість по податку на прибуток у сумі 559 791,08 грн., в тому числі згідно самостійно поданої декларації з податку на прибуток за півріччя 2011 року № , сума задекларована та несплачена до бюджету складає 536 428,00 грн. та згідно рішення про відстрочення розстрочених сум за ДП «Солотвинський солерудник» рахується заборгованість по вищевказаному платежу в розмірі 23 363, 08 грн.

Судом встановлено, що згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державне підприємство "Солотвинський солерудник" зареєстроване та знаходиться за адресою: 90575, смт. Солотвино, вул. Шахтарська, 36, .

22 червня 2011 року, позивачем прийнято рішення № 13 про відстрочення розстрочених сум, де за відповідачем рахується заборгованість по вищевказаному платежу в розмірі 23 363, 08 грн.

19 липня 2011 року, відповідачем до контролюючого органу самостійно було подано податкову з податку на прибуток підприємства за I кв. 2011 року із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 536 428,00 грн., (а.с. 8-9).

25 лютого 2020 року, представником позивача у підтвердження наявності податкового боргу у відповідача подано до суду розрахунок боргу з податку на прибуток та інтегровану картку платника податків за 2020 рік.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку боргу з податку на прибуток, судом встановлено, що відповідачем вказаний борг по податку на прибуток не сплачений. Крім того, як слідує із наданих доказів борг державного підприємства з 2011 року по сьогоднішній день тільки зростав.

Відповідачем щодо вказаної суми податкового боргу заперечень не надано.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 36 Податкового Кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом, законами з питань митної справи.

Відповідно до статті 16 пункту 16.1 підпункту 16.1.4 Податкового Кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексомта законами з питань митної справи.

Заявлена позивачем заборгованість відповідача виникла у зв`язку з наступним.

19 липня 2011 року, відповідачем до контролюючого органу самостійно було подано податкову з податку на прибуток підприємства за I півріччя 2011 року із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 536 428,00 грн., (а.с. 8-9).

Проте самостійно задекларовані сума грошового зобов`язання Відповідачем не сплачена.

Заборгованість по податку на прибуток у сумі 559 791,08 грн., в тому числі згідно самостійно поданої декларації з податку на прибуток за півріччя 2011 року № , сума задекларована та несплачена до бюджету складає 536 428,00 грн. та згідно рішення про відстрочення розстрочених сум за ДП «Солотвинський солерудник» рахується заборгованість по вищевказаному платежу в розмірі 23 363, 08 грн.

Доказів оскарження чи скасування зазначеного рішення у встановленому законом порядку суду не надано.

Приписами пункту 49.1 статті 49 Податковий кодекс України ( далі по тексту ПК України, у редакції чинній станом на 08.09.2011) передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно пункту 49.2 статті 49 ПК України, платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно з пунктом 54.1 частини 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пункту 56.11 статі 56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до пункту 57.1. статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 57 пункту 57.3 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до статті 56 пунктів 56.1, 56.2, 56.12, 56.15, 56.18 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу. Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.156 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Статтею 14 пунктом 14.1 підпунктом 14.1.175 ПК України встановлено, що податковий борг - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу пп. 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до норм чинного законодавства України, Відповідачу, була надіслана перша та друга податкова вимога у 2001 році з розрахунком та доказами вручення, (а.с.14). За приписами Закону України Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами (чинний на момент винесення вимоги) дані вимоги винесені на підставі узгоджених податкових зобов`язань, борг за такими не переривався, що стверджується матеріалами справи та розрахунком боргу з податку на прибуток, яки поданий позивачем 25 лютого 2020 року.

При цьому, сторонами у справі доказів оскарження чи скасування зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку суду не надано.

Зважаючи на положення пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, нові податкові вимоги платнику податків не надсилалися.

Податковий борг відповідача підтверджений матеріалами справи, зокрема поданою податковою декларацією від 19.07.2011 року, рішенням № 13 від 22 червня 2011 року, розрахунком боргу з податку на прибуток та витягом з інтегрованої картки платника податків за 2020 рік; податковими вимогами за 2001 рік з розрахунком та доказами вручення, (а.с.14).

Оскільки суми податків є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, такі визнаються сумою податкового боргу (узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником податків у термін).

В силу підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини, (пункт 95.3 статті 95 ПК України).

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

З огляду на встановлені обставини справи, враховуючи законодавчі вимоги, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивач діє у межах своєї компетенції та відповідно до норм діючого законодавства що ним доведено у межах даної адміністративної справи належними та допустимими доказами, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 139 частини 2 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, судові витрати по справі з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Головного управління ДФС у Закарпатській області до Державного підприємства "Солотвинський солерудник" про про стягнення коштів з рахунків платника податків - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути на користь Головного управління ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ) кошти з рахунків Державного підприємства "Солотвинський солерудник" (90575, Закарпатська область, смт. Солотвино, вул. Шахтарська, 36, ) у банках обслуговуючих такого платника податків (р/р НОМЕР_1 АТ "УкрСиббанк", МФО 351005; р/р НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 312378; р/р НОМЕР_5 , НОМЕР_6 АТ "Комінвестбанк", МФО 312248; р/р НОМЕР_7 , 7741 Філія ПАТ ПІБ, МФО 312163) на погашення податкового боргу в розмірі 559 791, 08 грн. (п`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот дев`яносто одна гривня, 08 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяТ.В.Скраль