Справа № 160/2150/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 березня 2020 року Справа № 160/2150/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Криворізького південного управління Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся представник ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Криворізького південного управління Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області по нарахуванню боргу ОСОБА_1 за вимогою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-11443-14/414 від 11.05.2019 року;

- скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11443-14/414 від 11.05.2019 року.

Ухвалою суду від 25.02.2020 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду уточненої позовної заяви з визначенням належного відповідача у справі або із заявленням позовних вимог до кожного з відповідачів; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.

06.03.2020 року представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву та пояснення, у яких зазначив, що ОСОБА_1 дізналась про наявність оскаржуваної вимоги №Ф-11443-14/414 від 11.05.2019 року у січні 2020 року, докази на підтвердження дати отримання у позивач не збереглися. Позов подано до суду 21.02.2020 року, тобто в межах шестимісячного строку, тому строк звернення до суду позивачем не пропущено.

З приводу строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами, суд зазначає наступне.

Так, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), за положеннями пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI (далі - Закон №2464-VI), це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дія Закону № 2464-VI поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

За положеннями частини другої статті 2 Закону № 2464-VI, виключно цим Законом визначаються зокрема принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, яким за положеннями статті 1 Закону № 2464-VI є орган доходів і зборів та його територіальні органи (в частині адміністрування єдиного внеску), права та обов`язки органів доходів і зборів визначені статтями 12, 13, 14 Закону № 2464-VI

Відтак, облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Закон № 2464-VI.

В силу вимог пункту 4 частини 1 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Згідно з абзацами 3, 4 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з абзацом 9 частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже, вказаними положеннями визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, позивач має звернутись до суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги в десятиденний строк звернення до суду, який встановлено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.07.2019 року у справі №0740/1050/18.

Отже, з огляду на те, що позивач дізналась про наявність оскаржуваної вимоги №Ф-11443-14/414 від 11.05.2019 року у січні 2020 року, а позов подано лише 21.02.2020 року, враховуючи відсутність доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено десятиденний строк для звернення до суду без поважних причин.

На підставі частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене, позовна заява представника ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Керуючись статтями 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Криворізького південного управління Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування вимоги - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар