Справа № 520/1441/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

04.03.2020 р. справа №520/1441/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 05.02.2020 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 06.02.2020 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 24.02.2020 р.

Позивач, ОСОБА_2 (далі за текстом - позивач, заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не виплаті, починаючи з березня 2017 року, пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ІПН НОМЕР_1 ; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату пенсії за віком, та сплатити заборгованість з березня 2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ; 3) звернення постанови до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць; 4) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у встановлений судом строк подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що має право на одержання виплат за раніше призначеною пенсією у повному обсязі, але внаслідок вчинення терУПФУ протиправного діяння коштів за пенсією за період з березня 2017 р. не одержує.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт, адміністративний орган), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що припинення виплат за пенсією обумовлено об`єктивними чинниками, а саме: відсутністю необхідних доказів постійного проживання пенсіонера на території України, де безперешкодно функціонують органи державної влади України.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, пенсія якому призначена за вислугу років у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як колишньому працівнику органів внутрішніх справ у відставці з 01.09.2013р.

Первинно заявник знаходився на обліку в УПФУ м.Алчевськ Луганської області.

Відповідно до довідки від 30.04.2015р. заявник набув правого статусу внутрішньо переміщеної особи з фактичним місцем проживання у Харківській області.

13.05.2015р. заявник звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з приводу витребування матеріалів пенсійної справи з пенсійного органу попереднього обліку.

За розпорядженням ГУ ПФУ в Харківській області від 03.06.2015р. заявник взятий на обліку у даному пенсійному органі з 01.12.2014р.

Оригіналом складеної ГУ ПФУ довідки від 28.02.2020р. №157 підтверджені обставини виплати заявникові пенсії по червень 2018р. включно.

Рішень про припинення виплати пенсії або рішень про скасування раніше призначеної пенсії до матеріалів справи не подано, на існування таких рішень адміністративний орган у відзиві не посилається.

Після 01.07.2018р. нарахування та виплата пенсії заявникові не проводилися у зв`язку з одержанням з міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи контролю осіб, які перетинають державний кордон, інформації стосовно тривалої (понад 60 днів) відсутності громадянина за фактичним місцем перебування/проживання внутрішньо переміщеної особи.

Відомостей про звернення заявника до пенсійного органу з приводу з`ясування причини припинення одержання виплат за пенсією та поновлення таких виплат до справи не подано.

Вважаючи неправомірним діяння пенсійного органу з приводу невиплати пенсії за період з березня 2017 р., заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, котрі склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Випадки припинення виплат за пенсією викладені у ч.1 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де передбачено, що підставою для припинення виплат є рішення суду або рішення тероргану ПФУ, а приводом для прийняття такого рішення: призначення пенсії за недостовірними документами; подія смерті особи; подія неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд; інші випадки згідно з законом.

Водночас із цим, суд зауважує, що іншого закону з питання визначення таких приводів відносно даного спору не існує.

Правовий висновок відносно застосування ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. по справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) і полягає у тому, що за відсутності визначених законом підстав виплати за пенсією не можуть бути припинені.

У ході розгляду спору судом достеменно встановлено, що у спірних правовідносинах відсутні визначені ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і приводи, і підстави для припинення виплати пенсії.

Доказів утрати заявником права на пенсійне забезпечення у розумінні ст.27 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування до матеріалів справи не подано.

Тому вирішуючи спір, суд наголошує, що норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України.

Додатково суд зважає також і на приписи ст.27 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, де указано, що виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування; д) в інших випадках, передбачених законами.

Існування у справі цих обставин судом не виявлено.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України в частині своєчасного та повного нарахування та проведення платежів за призначеною пенсією з липня 2018 року.

Разом з тим, факт вчинення владним суб`єктом протиправних діянь в частині припинення заявнику виплат за пенсією з березня 2017 року не знайшов свого підтвердження у ході судового розгляду, оскільки пенсія позивачу виплачена по червень 2018 року включно.

Оскільки визнання діяння владного суб`єкта протиправним об`єктивно не здатне у даному конкретному випадку забезпечити неминуче, ефективне та дієве поновлення суб`єктивного права особи на одержання у власність коштів як виплат за пенсією, то суд вважає за необхідне обтяжити Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області обов`язком провести платежі за невиплаченою пенсією саме на підставі даного рішення суду.

Суд вважає, що положення ст.382 КАС України в частині обтяження учасника справи обов`язком подати звіт про виконання рішення суду (безвідносно до події одержання позивачем виконавчого листа та стану виконавчого провадження) не повністю узгоджуються з положеннями Закону України «Про виконавче провадження», який за загальним правилом вимагає одержання позивачем виконавчого листа та подання цього документа до державного виконавця (приватного виконавця).

Тому випадок застосування судом згаданого вище правового механізму слід вважати виключенням із загального правила, котрий повинен мати вагомі причини.

Судом з матеріалів справи існування таких причини не виявлено.

Отже, з приєднаних до справи документів суд не знаходить підстав для застосування ч.1 ст. 382 КАС України.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу припинення виплати ОСОБА_3 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) пенсії за період з 01.07.2018р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_3 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) пенсії за період з 01.07.2018р. і допустити негайне виконання у межах платежу за один місяць.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя Сліденко А.В.