Справа № 1.380.2019.002742
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.002742 пров. № 857/11388/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Сподарик Н.І.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Львові о 13 год 23 хв. 19 вересня 2019 року, повне судове рішення складено 30 вересня 2019 року, у справі №1.380.2019.002742 за позовом Приватного підприємства «Науково-виробниче приватне підприємство «Спаринг-Віст центр» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

30.05.2019 Приватне підприємство «Науково-виробниче приватне підприємство «Спаринг-Віст центр» (далі - Підприємство) звернулось в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 007161406 від 16.05.2019; № 007171406 від 16.05.2019 та № 007181406 від 16.05.2019.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не ставилися під сумнів обставини щодо достовірності представлених Підприємством документів та не вказувалось на порушення позивачем порядку оформлення первинних документів та їх підписання неуповноваженими особами. Суд першої інстанції врахував, що факт належного документального підтвердження поставки позивачу товарів, а також їх подальша реалізація підтверджується долученими до матеріалів справи первинними документами, які містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг спірних операцій, не мають ознак дефектності, фінансово-господарські операції підтверджуються податковими та видатковими накладними, оформленими у відповідності до вимог чинного законодавства України. Також суд першої інстанції зазначив, що позивач податкові накладні № 57 від 21.12.2018, № 64 від 22.12.2018, № 66 від 22.12.2018, № 73 від 27.12.2018 надіслав вчасно для реєстрації відповідно до вимог Податкового кодексу, однак через технічні несправності серверу ДФС України такі не було зареєстровано. На переконання суду першої інстанції, висновки акта перевірки про те, що первинні фінансово-господарські документи у спірних господарських операціях мають формальний характер та не підтверджують реальність господарських операцій є безпідставними, а ймовірні порушення при їх створенні чи під час діяльності контрагентів суб`єкта господарювання не позбавляють правового значення виписаних ними первинних документів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що перевіркою встановлено факт придбання Підприємством товарів (суміші вуглеводнів) в ТОВ «Мега Опт Торг» та ТОВ «БПП ОЙЛ». Скаржник вказує, що ТОВ «Мега Опт Торг» не придбавало послуг з оренди приміщення, яке зазначено у договорі, укладеному з позивачем, не отримувало дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію машин та механізмів, устаткування підвищеної небезпеки по відповідному обладнанню. Скаржник зазначає, що до перевірки не представлено паспорта якості на партію нафтопродукту, сертифікатів відповідності, які б підтверджували якість, походження товару, а також відповідність державним стандартам України. Вказує також, що не встановлено придбання ТОВ «Мега Опт Торг» транспортних послуг, необхідних для поставки нафтопродуктів. Скаржник зазначає, що ТОВ «БПП ОЙЛ» не придбавало послуги з оренди приміщення, вказаного у договорі, укладеному з Підприємством. Зазначає, що в ході перевірки позивач не надав інформації щодо адрес зберігання нафтопродуктів, чи здійснювалось приймання товару представниками підприємства, чи вимірювалась маса нафтопродуктів в момент прийому-передачі та з яких резервуарів здійснювалось придбання. Скаржник звертає увагу, що перевіркою не підтверджено факту продажу ТОВ «Мега Опт Торг» та ТОВ «БПП ОЙЛ» товару на адресу позивача, а тому в первинних документах позивача зазначені господарські операції, які фактично не відбувались. Крім того, перевіркою встановлено неможливість Підприємства зберігання товару придбаного у ТОВ «Мега Опт Торг». Скаржник вказує, що позивачем порушено строки реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

02.03.2020 ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, замінено відповідача - Головне управління ДФС у Львівській області правонаступником - Головним управлінням ДПС у Львівській області.

В судовому засіданні представник скаржника апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Приватне підприємство «Науково-виробниче приватне підприємство «Спаринг-Віст центр» зареєстровано Львівським міським управлінням юстиції 14.09.1996.

В період з 04.03.2019 по 15.04.2019 посадовими особами ГУ ДФС у Львівській області проведена документальна планова виїзна перевірка Приватного підприємства «Науково-виробниче приватне підприємство «Спаринг-Віст центр» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 по 31.12.2018, валютного за період з 01.10.2017 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.10.2017 по 31.12.2018.

За результатами проведеної перевірки складено акт №629/14.6/22362867 від 22.04.2019 відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення Підприємством: п.6 П(С)БО 16, п.44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (із внесеними змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 5000 грн, в тому числі за 2018 рік; п. 185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187 п.198.1 п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу, в результаті чого встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість всього на суму 132 1999 грн, в тому числі за серпень 2018 року; п 201.10 ст.201 Податкового кодекс України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань реєстрації (відсутності реєстрації) податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

16 травня 2018 року Головним управлінням ДФС у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення: №007161406, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 1 982 998,50 грн. в тому числі за 1 321 999 грн. за податковим зобов`язанням, 660 999,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), №007171406, яким застосовано 247 551,75 грн. штрафу за затримку реєстрації податкових накладних; №007181406, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 7 500 грн., з яких 5000 грн. за податковим зобов`язанням, 2500 грн. штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, такими, що підлягають скасуванню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до підпункту 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, в редакції чинній у період, який перевірявся, (далі - ПК України) податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.99, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996 від 16.07.1999 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Порядок створення, прийняття і відображення в бухгалтерському обліку первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704.

Згідно з пунктом 2.1 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до пункту 2.2 Положення підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (пункт 2.4 Положення).

У розумінні підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З огляду на викладене аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Перевірці підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Як зазначено в акті перевірки №629/14.6/22362867 від 22.04.2019 перевіркою повноти та правильності визначення податку на прибуток та визначення податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.10.2017 по 31.12.2018 встановлено заниження у сумі 5000 грн. в результаті відсутності факту реалізації товарів на ТОВ «Елекотест-центр», прибання яких попередньо оформлене від ТОВ «Мега опт торг» та ТОВ «БПП ОЙЛ» у зв`язку з відсутністю у вказаних суб`єктів господарської діяльності технічних, економічних та трудових ресурсів для отримання товарів в таких обсягів, неможливості їх транспортування, зберігання, а також не встановлення факту придбання товарів в ТОВ «Мега опт торг» та ТОВ «БПП ОЙЛ», а лише оформлено первинні документи.

Так, у період, що був предметом перевірки, між ПП «НВПП «Спаринг - Віст Центр» (Покупець) і ТОВ «Мега опт торг» (Постачальник) укладено договір поставки від 25.07.2018 №25/07/18, відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію, іменовану Товар, а Покупець зобов`язується прийняти і сплатити його за умовами даного договору.

Поставка Товару відбувається на умовах самовивозу зі складу Постачальника за власний рахунок та власними засобами Покупця. Склад Постачальника знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Персенківка 70. Товар, придбаний Покупцем може знаходиться на зберіганні на складі Постачальника впродовж шести місяців і вартість зберігання включена в ціну товару.

Додатковою угодою № 1 до Договору від 25.07.2018 доповнено пункт 3.1.1. договору поставки від 25.07.2018 №25/07/18 щодо адреси складу зберігання, а саме: м.Львів, вул.Зубрицького, Д.7.

До матеріалів справи долучено копію договору позички складу палива від 18.08.2017, відповідно до якого ТОВ «Мега опт торг» прийняв у строкове безоплатне користування у ТОВ «Оптімал трейдінг» склад палива, розташований за адресою: м.Львів, вул.Зубрицького Д., 7.

ТОВ «Мега опт торг» виписано на Підприємство податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та позивачем включені до складу податкового кредиту за період липень 2018 року, що відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за період липень 2018 року.

На підтвердження факту переходу права власності на товар від Постачальника Підприємством надано видаткові накладні, підписані уповноваженими особами та скріплені печатками постачальника та одержувача.

Оплату придбаного в ТОВ «Мега опт торг» товару підтверджено долученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень, банківськими виписками та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку № 631.

Придбаний Підприємством товар (суміш вуглеводнів) переданий на зберігання ТОВ «Мега опт торг» відповідно до актів прийому-передачі, а також даних Книги складського обліку запасів.

27.08.2018 між Підприємством (Покупець) та ТОВ «БПП Ойл» (Постачальник) укладено договір поставки від 27.08.2018 № 27/08/2018, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність продукцію, іменовану надалі «Товар», а Покупець - прийняти і сплатити його за умовами даного договору. Найменування, кількість та ціна Товару вказується у видаткових накладних.

Поставка Товару відбувається на умовах самовивозу зі складу Постачальника за власний рахунок та власними засобами Покупця. Склад Постачальника знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Зубрицького Д., 7. Товар, придбаний Покупцем може знаходиться на зберіганні на складі Постачальника і вартість зберігання включена в ціну товару.

Відповідно до умов долученої до матеріалів справи копії Договору позички складу палива від 05.06.2018 ТОВ «Оптімал трейдінг» (Позичкодавець) передало ТОВ «БПП Ойл» (Користувач) в строкове безоплатне користування частину складу палива, розташованого за адресою: м.Львів, вул.Зубрицького Д., 7.

ТОВ «БПП Ойл» виписано на ПП «НВПП «Спаринг-Віст-Центр» податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та включені позивачем до складу податкового кредиту.

Факт переходу права власності на товар від Постачальника підтверджено долученими до матеріалів справи копіями видаткових накладних, підписаних уповноваженими особами та скріплених печатками сторін. Відповідно до платіжного доручення №7562 від 14.09.2018 здійснено оплату на суму 950 000 грн.

Придбаний позивачем товар (суміш вуглеводнів; бензино-лігреїнова фракція ) переданий на зберігання ТОВ «БПП Ойл» відповідно до актів прийому - передачі. Факт передачі та наявності майна на зберіганні у ТОВ «БПП ОЙЛ» підтверджено Актом звірки по майну на зберіганні станом на 31.12.2018.

Відповідно до листів ТОВ «БПП ОЙЛ», долучених до матеріалів справи, залишок суміші вуглеводнів станом на 28.03.2019 складав 359, 957 т.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, у серпні 2018 року продано товару на суму 10 000 016,57, у вересні 2018 року здійснена проплата на суму 950 тис грн, після чого у червні 2019 року на ТОВ «БПП Ойл» повернуто товару на суму - 7 982082,47. На час розгляду справи судом першої інстанції перед ТОВ «БПП Ойл» існувала заборгованість - 1 067 934,10 грн.

03.12.2018 Підприємством (Постачальник) укладено договір поставки №18/12-03-СВЦ з ТОВ «Екотест-центр» (Покупець) відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця Товар Суміш вуглеводнів (бензино-лігроїнова фракція), а Покупець прийняти його і оплатити на умовах договору.

Умови поставки Товар узгоджуються за усною домовленістю між Покупцем та Постачальником у день отримання Товару. Постачальник забезпечує безоплатне зберігання Товару на складі ТОВ «БПП Ойл» до моменту його фактичної вибірки Покупцем, але не більше ніж впродовж 60 календарних днів від дати оформлення видаткової накладної. Товар зберігається на складі ТОВ «БПП Ойл» за адресою: м.Львів, вул.Зубрицького Д., 7, на договірній основі між Постачальником та Зберігачем.

Також між Підприємством (Постачальник) та ТОВ «Екотест-центр» (Покупець) укладено договір поставки №18/11-01-СВЦ від 01.11.2018 відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця Товар Суміш вуглеводнів (бензино-лігроїнова фракція), а Покупець прийняти його і оплатити на умовах договору.

Умови поставки Товар узгоджуються за усною домовленістю між Покупцем та Постачальником у день отримання Товару. Постачальник забезпечує безоплатне зберігання Товару на складі ТОВ «Мега опт торг» до моменту його фактичної вибірки Покупцем, але не більше ніж впродовж 60 календарних днів від дати оформлення видаткової накладної. Товар зберігається на складі ТОВ «Мега опт торг» за адресою: м.Львів, вул.Зубрицького Д., 7, на договірній основі між Постачальником та Зберігачем.

На підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «Екотест-центр» позивачем до матеріалів справи долучено копії видаткових накладних.

Отже, факт належного документального підтвердження поставки позивачу товару, а також подальша реалізація такого підтверджується долученими до матеріалів справи первинними документами, які містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг спірних операцій, не мають ознак дефектності. Надані Підприємством документи підтверджують зв`язок понесених витрат позивача по придбанню товару з господарською діяльністю.

В свою чергу, відповідачем не ставилися під сумнів обставини щодо достовірності представлених документів та не вказувалось на порушення позивачем порядку оформлення первинних документів та/чи підписання таких неуповноваженими особами.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Таким чином, податкова накладна є документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість в ціні товару.

Позивачем на підтвердження обґрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за перевірений період надано податкові накладні, які не мали недоліків та порядок заповнення яких, відповідає встановленому чинним на момент їх виписки законодавством.

Зазначені обставини давали право Підприємству включити ПДВ по спірних господарських операцій до складу податкового кредиту відповідного періоду та формувати витрати, пов`язані зі здійсненням господарської діяльності.

З досліджуваного акта перевірки від 22.04.2019 №629/14.6/22362867 вбачається, що доводи контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій з вказаними контрагентами ґрунтуються на відсутності у останніх основних засобів (складських приміщень, складів, вантажної техніки), технічних, економічних та трудових ресурсів, що необхідно для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємств та виконання умов договорів, укладених з позивачем.

На переконання суду апеляційної інстанції, відсутність в контрагентів позивача виробничих потужностей, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів не може бути самодостатнім підтвердженням нереальності господарських операцій, оскільки господарська діяльність може здійснюватися шляхом залучення трудових ресурсів та транспорту в спосіб, зокрема, укладення цивільно-правових угод та господарських договорів.

Окрім того, висновки про порушення податкового законодавства контрагентам позивача не можуть автоматично підтверджувати порушення податкового законодавства самим позивачем, а позивач як платник податку не повинен нести наслідків невиконання своїми контрагентами вимог закону.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Таким чином, висновки про можливе порушення податкового законодавства контрагентом позивача не можуть автоматично підтверджувати порушення податкового законодавства самим позивачем, а позивач як платник податку не повинен нести наслідків невиконання своїм контрагентом вимог закону.

Водночас, доказів на підтвердження того, що позивач був обізнаний щодо неправомірної, на думку контролюючого органу, діяльності контрагентів, прямої чи опосередкованої причетності до такої діяльності з метою отримання податкової вигоди, відповідачем не надано.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так Європейський суд з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії (заява №3991/03) у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій суб`єкта у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Судом апеляційної інстанції також взято до уваги, що спірні господарські операції в судовому порядку недійсними не визнавались, здійснювалися правоздатними юридичними особами і по своїй суті не суперечать інтересам держави, що дає підстави вважати, що такі мали реальний характер, тоді як підтвердження нереальності господарських операцій не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу представлені Підприємством первинні документи в своїй сукупності підтверджують підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, а також фактичне здійснення господарських операцій позивачем та його контрагентами, та є достатніми доказами на підтвердження здійснення останніх.

Щодо аргументів скаржника про відсутності сертифікатів якості на партію нафтопродуктів, сертифікатів відповідності, які б підтверджували якість, походження товару, а також відповідність державним стандартам України, то суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до умов зазначених договорів відповідальність за якість поставленого товару покладена на Постачальника. При цьому, паспорти якості були наявні та надані, зокрема паспорт якості №9 від 07 червня 2018 року, виданий заводом - виробником ТОВ «Оптімус Конекшн», який містить усі необхідні реквізити, що визначають якість суміші вуглеводнів. Бензино - лігроїнової фракції. Номер нормативного документу: ТУ 23.2-4:2009.

Аргументи скаржника щодо використання матеріалів кримінального провадження №0000388 від 19.10.2017 не можуть братись судом до уваги, оскільки лише вирок або постанова у справі про адміністративний проступок є обов`язковими для адміністративного суду, а тому сам факт відкриття кримінального провадження не може вважатися таким, що несе інформацію щодо предмета доказування (спростування реальності господарських операцій) та не може бути покладено в основу судового рішення.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції сам факт того, що деякі контрагенти позивача фігурують в досудових розслідуваннях, порушених за ознаками кримінального правопорушення не є доказом протиправного формування податкового кредиту позивачем. Жодного прямого чи опосередкованого відношення Підприємство до вказаного кримінального провадження не має. Щодо посадових осіб підприємства не здійснювалося та не здійснюється досудове розслідування у рамках кримінальних проваджень. Підприємство немає жодного прямого чи непрямого, юридичного чи фактичного відношення до діяльності підприємств, які були учасниками даного кримінального провадження та жодним чином не зацікавлене та не причетне до вказаних діянь.

Аналіз вимог чинного законодавства та встановлених обставин у справі, враховуючи подані позивачем первинні документу, дає підстави суду апеляційної інстанції погодитись з висновками суду першої інстанції, що прямими доказами, в підтвердження реальності здійснення вищенаведених господарських операцій є надані позивачем первинні бухгалтерські документи, тоді як подані відповідачем докази не є прямими та в своїй сукупності не можуть вказувати на протиправність дій позивача при оподаткуванні господарських операцій і підтверджувати обізнаність позивача про можливе сумнівне ведення господарської діяльності його контрагентом.

Щодо аргументів скаржника про несвоєчасну реєстрацію Підприємством податкових накладних, то такі є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України Постановою Кабінет Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок №1246) відповідно до пункту 8 якого податкова накладна складається та реєструється постачальником (продавцем) - платником податку.

Згідно з пунктом 11 Порядку №1246 після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

Пунктами 13 та 14 Порядку №1246 встановлено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної (далі - квитанція). Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку №1246 операційний день - частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації. Операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години.

Порядок №1246 не містить визначення поняття «реєстрація податкової накладної». Водночас, за визначенням підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Враховуючи наведене, реєстрація податкової накладної в ЄРПН є обов`язком постачальника товарів чи послуг. Цьому обов`язку кореспондує обов`язок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку-продавцем податкову накладну в ЄРПН.

Аналіз зазначених законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що в процедурі внесення інформації (відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування) до Єдиного реєстру податкових накладних є дві окремі стадії: 1) надання платником податку на додану вартість податкової накладної (розрахунку коригування); 2) прийняття/неприйняття податкової накладної (розрахунку коригування) та внесення відомостей щодо неї (нього) безпосередньо до Єдиного реєстру податкових накладних.

Перша із цих стадій залежить від платника податку на додану вартість і є результатом дій такого, тоді як друга - це результат виконання роботи програмного забезпечення, що контролюється ДФС, та/або безпосередніх дій працівників ДФС, на яку (які) платник податку не має впливу.

Таким чином, належним доказом реєстрації податкової накладної (наміру її реєстрації), з урахуванням положень пункту 201.10 статті 201 ПК України та Порядку №1246, є квитанція про прийняття податкової накладної, про неприйняття або про зупинення реєстрації такої із зазначенням причин, яка надсилається протягом операційного дня.

В свою чергу, основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб`єктами господарювання та ДФС визначає Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 № 557, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок №557) відповідно до пунктів 8, 9, 11 якого у разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка. Автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня або за 1 годину до його закінчення. Перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що законодавцем не передбачено будь-яких інших вимог до платника податку на додану вартість щодо вчинення ним додаткових дій після направлення податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних. Технічні питання роботи сервера ДФС України, пов`язані з реєстрацією податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, знаходяться поза межами впливу платника податку, а тому не можуть братися до уваги при вирішенні питання щодо виконання платником податку покладеного на нього обов`язку щодо реєстрації податкової накладної.

Для можливості накладення штрафних санкції на Товариство, які передбачені статтею 120-1 ПК України, обов`язковим є встановлення вчинення ним податкового правопорушення, як це зазначено у статті 109 ПК України. У цьому контексті встановлена нормою пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК відповідальність платника податку на додану вартість за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу для реєстрації податкової накладної та /або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН, у вигляді накладення штрафу може застосовуватися в разі якщо платник податку не надав (не надіслав) податкову накладну (розрахунок коригування) ДФС в строк, встановлений цією статтею.

В свою чергу, притягаючи платника податків до відповідальності, контролюючий орган зобов`язаний перевірити всі обставини, що можуть вплинути на його рішення, особливо ті, що виключають відповідальність такого платника.

З матеріалів справи встановлено, що Підприємство податкові накладні № 57 від 21.12.2018, № 64 від 22.12.2018, № 66 від 22.12.2018, № 73 від 27.12.2018 направило для реєстрації в ЄРПН 15.01.2019, однак згідно з квитанціями про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування, податкову накладну було доставлено до центрального рівня Державної фіскальної служби України після граничної дати для реєстрації в ЄРПН такої податкової накладної.

Відповідно до долучених до матеріалів справи квитанцій зазначений час відправлення 15.01.2019 о 19:56 год., 19:57 год., 19:58 год., а час реєстрації 16.01.2019 о 14:09 год.

Водночас, контролюючим органом не надіслано позивачу протягом операційного дня квитанцій в електронному вигляді у текстовому форматі про прийняття поданих позивачем податкових накладних або про неприйняття таких із зазначенням відповідних причин, або зупинення реєстрації податкових накладних з незалежних від позивача причин, тобто з причин, які не залежали від його волі.

Разом з тим, відповідно до інформації з офіційного сайту ДФС України 15.01.2019 у зв`язку із перенавантаженням серверу ДФС та необхідністю своєчасного прийому податкових накладних/розрахунків коригування, запити щодо отримання відомостей з ЄРПН обробляються із затримкою в часі.

Таким чином, допущення несвоєчасної реєстрації податкових накладних позивачем у даному випадку не мало ознак протиправності з боку Товариства та відбулося не з його вини. Такий факт був наслідком незабезпечення умов для виконання позивачем свого податкового обов`язку, тоді як платник податку здійснив усі залежні від нього дії з метою належного виконання податкового обов`язку щодо своєчасної реєстрації таких документів. Однак, квитанцій про реєстрацію або відмову в реєстрації, у встановлений законодавством строк, позивачу не надійшли.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 23.01.2018 (справа № 806/832/17 (К/9901/1807/17)), від 05.09.2018 (справа №806/1936/17 (К/9901/36333/18)), від 22.11.2018 (справа № 813/815/18 (К/9901/63661/18)).

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в межах спірних правовідносин відповідачем в ході проведення перевірки позивача не наведені та не встановлені докази, які б вказували на невідповідність господарських операцій з поставки товару меті та цілям діяльності платників податків, збитковості таких операцій чи інші обставини, які окремо або в сукупності могли б підтвердити фіктивність здійснених операцій, відсутність факту поставки товару, виконання робіт, надання послуг, а також про те, що реалізацію вказаних операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), скаржником, як суб`єктом владних повноважень, не спростовано встановлені судом першої інстанції обставини та не доведено правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.002742 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 05.03.2020 згідно з ч.3 ст.321 КАС України