Справа № 200/12345/18-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 р. Справа№200/12345/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб`єва І.Г., секретар судового засідання Козирєва О.О.

за участі:

представника позивача Кінько О.В.,

представника відповідача Пономарьова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Малиновка» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 липня 2018 року № ,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Малиновка" звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.07.2018 року № , № , від 17.07.2018 року № 3, №3, вимоги про сплату боргу від 17.07.2018 року № Ю-3 та рішення про застосування штрафних санкцій від 17.07.2018 року № 3.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що податковим органом у період з 21.05.2018 року по 18.06.2018 року проводилась планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЛИНОВКА" за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року з питань дотримання вимог податкового, валютного, митного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За результатами даної перевірки складено Акт перевірки № 677/05-99-14-15/34626614 від 23.06.2018 року. ТОВ "Малиновка" не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями від 12.07.2018 року № , № , від 17.07.2018 року № 3, №3, вимоги про сплату боргу від 17.07.2018 року № Ю-3 та рішення про застосування штрафних санкцій від 17.07.2018 року № 3, які винесені за наслідками проведеної перевірки, а тому позивач просить визнати їх протиправними та скасувати.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 200/12345/18-а позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № від 12.07.2018 року, яке винесене Товариству з обмеженою відповідальністю "Малиновка", в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 160 016 грн (сто шістдесят тисяч шістнадцять гривень). Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 12.07.2018 року № , яке винесене Товариству з обмеженою відповідальністю "Малиновка", на загальну суму 184 637, 85 грн (сто вісімдесят чотири тисячі шістсот тридцять сім гривень вісімдесят п`ять копійок). Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 17.07.2018 року № 3, яке винесене Товариству з обмеженою відповідальністю "Малиновка", на загальну суму 510 грн (п`ятсот десять гривень). Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 17.07.2018 року № 3, винесене Товариству з обмеженою відповідальністю "Малиновка", яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 57 840, 18 грн (п`ятдесят сім тисяч вісімсот сорок гривень вісімнадцять копійок). Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2018 року № Ю-3, яка винесена Товариству з обмеженою відповідальністю "Малиновка", на суму 52 750,17 грн (п`ятдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят гривень сімнадцять копійок). Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 17.07.2018 року № 3, яке винесене Товариству з обмеженою відповідальністю "Малиновка", на суму 26 248, 50 (двадцять шість тисяч двісті сорок вісім гривень п`ятдесят копійок). В решті заявлених позовних вимог - відмовлено.

Постановою Верховного суду від 16.12.2019 р. рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 квітня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2019 року у справі №200/12345/18-а в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12 липня 2018 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 343925 грн, в тому числі: за основним платежем 275140 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 68785 грн - скасувати, а справу в цій частині позовних вимог направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.01.2020 р. справу прийнято до провадження судді Аляб`єва І.Г.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 24.02.2020 року.

До судового засідання з`явилися представники сторін та наполягали на правових позиціях, викладених у позові та запереченнях на нього, відповідно.

Здійснивши оцінку обставин в межах предмета нового розгляду справи, судом встановлено наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Малиновка» (далі ТОВ «Малиновка»), зареєстровано в якості юридичної особи () за адресою: 87062, Донецька обл., Нікольський район, селище Малинівка, вулиця Центральна, будинок 5А. Про вказане свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Підприємство діє на підставі статуту.

Відповідач, Головне управління ДФС у Донецькій області, є юридичною особою та у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об`єктів оподаткування і обчислення податків та зборів.

В період з 21.05.2018 року по 18.06.2018 року проводилась планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Малиновка» за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року з питань дотримання вимог податкового, валютного, митного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

За результатами даної перевірки складено акт перевірки № 677/05-99-14-15/34626614 від 23.06.2018 року (далі Акт перевірки). Перевірка здійснювалась на підставі направлень від 18.05.2018 року за № 1057, № 1058, № 1059, № 1060, від 05.05.2018 за № 955, виданих Головним управлінням ДФС у Донецькій області (т.1 а.с.41-111, т. 21 а.с.176-250, т. 22 а.с.1-32).

За результатами перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 12.07.2018 року №

02.07.2018 року ТОВ «Малиновка» направило свої заперечення на акт перевірки до Головного управління ДФС у Донецькій області (т.1 а.с.113-117).

В свою чергу, листом від 12.07.2018 року № 29395/10/05-99-14-15 відповідачем було надано відповідь на заперечення (т.1 а.с.118-139).

30.07.2018 року ТОВ «Малиновка» звернулось до Державної фіскальної служби України із скаргою про скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі акту перевірки (т.1 а.с.149-156).

ТОВ «Малиновка» отримало рішення Державної фіскальної служби України від 04.10.2018 року за № 32463/6/99-99-11-01-01-25 про результати розгляду скарги, яким залишено без змін спірне податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Верховним Судом у цій справі зазначено, що згідно з пунктом 49.2 статті 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку (пункт 46.1 статті 46 ПК України).

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Отже, датою виникнення податкових зобов`язань є дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України. На дату виникнення податкових зобов`язань платник податків зобов`язаний скласти податкову накладну і зареєструвати її в ЄРПН. В подальшому податкові зобов`язання відображаються у податковій декларації за звітний період і підлягають сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації.

Порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг визначений статтею 188 ПК України.

В редакції, чинній протягом 2015 року, абзац другий пункту 188.1 статті 188 ПК України встановлював, що база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», який набрав чинності 1 січня 2016 року, внесено зміни, зокрема, до абзацу другого пункту 188.1 статті 188 ПК України і слова «їх собівартості» замінено словами «звичайних цін».

Протягом 2015 року діяв Наказ Міністерства фінансів України від 22 вересня 2014 року N 957 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» (далі - Наказ №957, Порядок №957 відповідно).

Пункт 9 Порядку №957, з урахуванням внесених змін Наказом №13 від 13 січня 2015 року, встановлював, що податкові накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 12, 13, 20 цього Порядку, реєструються в Єдиному реєстрі податкових накладних та не видаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг. У верхній лівій частині такої податкової накладної робиться відповідна помітка "Х" та зазначається тип причини, зокрема, « 17» - складена на суму перевищення собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання.

Відповідно до пункту 15 Порядку №957 у податковій накладній, складеній на суму перевищення собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання, у цій графі також зазначається "перевищення собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг, указаних у податковій накладній № _______" (зазначається порядковий номер податкової накладної, складеної на суму постачання цих товарів/послуг, визначену, виходячи з їх фактичної ціни (договірної вартості).

У разі якщо база оподаткування визначається виходячи із ціни придбання товарів/послуг, собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг або балансової (залишкової) вартості необоротних активів, а при здійсненні контрольованих операцій - виходячи із звичайних цін, і перевищує суму постачання таких товарів/послуг, необоротних активів, визначену виходячи з їх договірної вартості, тобтоціна придбання / собівартість / балансова (залишкова) вартість / звичайна ціна перевищує фактичну ціну (договірну вартість) постачання, постачальник (продавець) складає дві податкові накладні: одну - на суму, розраховану виходячи з фактичної ціни постачання, іншу - на суму, розраховану виходячи з перевищення ціни придбання / собівартості / балансової (залишкової) вартості/ звичайної ціни над фактичною ціною. У податковій накладній, яка складена на суму такого перевищення, робиться позначка відповідно до пункту 9 цього Порядку (01 - Складена на суму перевищення звичайної ціни над фактичною (у разі здійснення контрольованих операцій); 15 - Складена на суму перевищення ціни придбання товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання;16 - Складена на суму перевищення балансової (залишкової) вартості необоротних активів над фактичною ціною їх постачання; 17 - складена на суму перевищення собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання). Така податкова накладна отримувачу (покупцю) не надається. При цьому урядках такої податкової накладної, відведених для заповнення даних покупця, постачальник (продавець) зазначає власні дані (пункт 20 Порядку №957).

Відповідно до визначень понять, наданих пунктом 14.1 статті 14 ПК України, звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу (підпункт 14.1.71); ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах (підпункт 14.1.219).

Варто зазначити, що собівартість - це витрати підприємства на виробництво (виробнича собівартість) та реалізацію (собівартість реалізації) власної продукції. Сума витрат на виробництво і реалізацію товару називається повною собівартістю. Собівартість формується безпосередньо на підприємстві і відображає індивідуальні витрати та умови виробництва, а також конкретні результати господарювання цього виробничого підприємства.

Стаття 10 Закону України від 21 червня 2012 року № 5007-VI «Про ціни і ціноутворення» встановлює, що суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни. Ціни на товари, які призначені для реалізації на внутрішньому ринку України, установлюються виключно у валюті України, якщо інше не передбачено міжнародними угодами, ратифікованими Україною, та постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 11 наведеного Закону вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суб`єкти господарювання реалізують продукцію за цінами, самостійно визначеними сторонами договору. Така ціна, якщо не доведено зворотне, вважається такою, що відповідає рівню ринкових цін. Натомість, у період з 1 січня 2015 року до 31 грудня 2015 року платник податків був зобов`язаний визначати базу оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг виходячи з розміру, який не може бути нижче їх собівартості. Уразі продажу їх нижче собівартості складалося і реєструвалося дві податкові накладні на одну господарську операцію. Перша - на суму фактичної реалізації, друга - на суму перевищення собівартості.

Датами виникнення податкових зобов`язань у такому випадку були:

1) дата першої події (дата зарахування коштів або дата відвантаження товарів);

2) дата визначення бази оподаткування ПДВ за цими операціями, виходячи з суми перевищення собівартості, якщо реалізація самостійно виготовлених товарів/послуг відбувалась за цінами меншими за собівартість продукції.

З 1 січня 2016 року змінено порядок обчислення бази оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг. Встановлено, що база оподаткування цих операцій не може бути нижче звичайних цін, за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307 затверджено форму податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної (далі - Наказ №1307, Порядок №1307 відповідно).

Відповідно до пункту 15 Порядку №1307 у разі постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг (зокрема, якщо база оподаткування визначається виходячи із ціни придбання товарів/послуг, звичайної ціни самостійно виготовлених товарів/послуг або балансової (залишкової) вартості необоротних активів і перевищує суму постачання таких товарів/послуг, необоротних активів, визначену виходячи з їх договірної вартості, тобто ціна придбання / звичайна ціна / балансова (залишкова) вартість перевищує фактичну ціну (договірну вартість) постачання), постачальник (продавець) складає дві податкові накладні: одну - на суму, розраховану виходячи з фактичної ціни постачання, іншу - на суму, розраховану виходячи з перевищення ціни придбання / звичайної ціни / балансової (залишкової) вартості над фактичною ціною, або може скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо за кожною операцією з постачання товарів/послуг.

У податковій накладній (в тому числі зведеній), яка складена на суму такого перевищення, робиться позначка відповідно до пункту 8 цього Порядку (15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання). Така податкова накладна отримувачу (покупцю) не надається. При цьому у рядках такої податкової накладної, відведених для зазначення даних покупця, постачальник (продавець) зазначає власні дані.

Отже, датами виникнення податкових зобов`язань у такому випадку були:

1) дата першої події (дата зарахування коштів або дата відвантаження товарів);

2) дата визначення бази оподаткування ПДВ за цими операціями, виходячи з суми перевищення звичайних цін над фактичною вартістю, якщо реалізація самостійно виготовлених товарів/послуг відбувалась за цінами меншими за звичайні (ринкові).

Особливо важливе значення має факт доведення реалізації самостійно виготовлених товарів/послуг за цінами, які не відповідають ринковим. Цей факт має доводити особа, яка вважає, що ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, не відповідає ринковим.

За встановлених у цій справі обставин і доводів касаційної скарги склалася ситуація, відповідно до якої платник податків, керуючись нормами абзацу другого пункту 188.1 статті 188 ПК України, в редакції чинній до 1 січня 2016 року, визначав базу оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг, які відбулись протягом 2016 року, за датою першої події (при реалізації товару), а в кінці року зареєстрував податкову накладну № 11 на суму перевищення собівартості, оскільки реалізація самостійно виготовлених товарів/послуг відбувалась за цінами, визначеними сторонами договору, рівень яких є меншим собівартості товарів. Натомість, суми за цією податковою накладною не були включені до бази оподаткування здійснених операцій, відповідно, не включені до податкових зобов`язань і не відображені у податковій декларації за грудень 2016 року.

Вирішуючи питання правомірності висновків відповідача про заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ вирішальною обставиною є встановлення безпосереднього виникнення у позивача податкових зобов`язань, у зв`язку зі здійсненням операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг, які відбулись протягом 2016 року та які відображені у складеній позивачем податковій накладній № 11 від 31 грудня 2016 року.

Позивачем зареєстровано податкову накладну № 11 за наслідками самостійного аналізу ціни на сільгосппродукцію, реалізовану впродовж 2016 року, та донараховано умовне податкове зобов`язання по товарним позиціям, які було реалізовано за ціною нижче ринкової. Під час вибіркової перевірки встановлено, що донараховано умовне зобов`язання по податковим накладним, які виписані на наступні позиції: вартість бичків, вартість корів на відгодівлі, та теличок, яка становить менше 18 грн за кілограм.

Під час розгляду справи позивач неодноразово звертав увагу на те, що податкову накладну складено не на суму перевищення ринкових (звичайних) цін, а на суму перевищення собівартості, натомість правової оцінки таким доводам судами не надано, що свідчить про формальний підхід судів до вирішення спору в цій частині.

Суди попередніх інстанції всупереч предмету доказування у цій частині спору не дослідили безпосередньо податкову накладну №11 від 31 грудня 2016 року та не встановили, чи дійсно нею донараховано умовне податкове зобов`язання по товарним позиціям, які було реалізовано за ціною нижче ринкової. Не досліджено й питання доведеності ГУ ДФС того факту, що ціна реалізації позивачем протягом 2016 року самостійно виготовлених товарів не відповідає звичайним цінам, що могло б бути підставою для виникнення у позивача податкових зобов`язань і, як наслідок, підставою для висновків про їх заниження.

За нормами чинного законодавства, саме на дату виникнення податкових зобов`язань складається податкова накладна, яка має бути зареєстрована в ЄРПН, натомість законодавством не передбачено підстав для реєстрації податкової накладної, якщо податкові зобов`язання не виникали, відповідно, не визначено й наслідків такої реєстрації. При цьому, висновок, що внаслідок реєстрації податкової накладної у платника податків виникли податкові зобов`язання і, відповідно, обов`язок з їх сплати, суперечить засадам встановлених податків і зборів, визначених статтею 7 ПК України.

Верховний суд зазначив, що необґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій, що позивачем порушено норми пункту 50.2 статті 50 ПК України, оскільки цією нормою заборонено платнику податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом, оскільки з огляду на зміст судових рішень, вони не містять встановлених обставин подання позивачем уточнюючого розрахунку саме до декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року.

Верховним судом вказано, що під час нового розгляду справи суду на підставі належних та допустимих доказів необхідно встановити на суму перевищення якої вартості (звичайних цін чи собівартості) було складено податкову накладну № 11 від 31 грудня 2016 року, встановити чи була наявна база оподаткування з ПДВ по зазначеним в ній операціях, чи виникли у позивача умовні податкові зобов`язання зі сплати податку на додану вартість у розмірі 275139,90 грн. на підставі цих операцій, і, як наслідок, чи були підстави для висновку про порушення позивачем норм податкового законодавства в цій частині.

Під час нового розгляду справи судом встановлено, що у 2016 році на підставі податкових накладних з поставки позивачем сільськогосподарської продукції у нього виникли податкові зобов`язання з ПДВ.

Судом досліджені договори на поставки відповідної продукції, які містяться у матералах справи.

Виходячи з правої позиції, висловленої Верховним Судом у цій справі, у суду немає підстав вважати ціну цих договорів відмінною від звичайної ринкової.

Як вбачається із декларацій позивача з ПДВ за січень грудень 2016 року, позивачем задекларовано податкові зобов`язання зі сплати ПДВ в виходячи із таких договірних цін.

Враховуючи, що у 2016 році положення статті 188 ПК України передбачали сплату ПДВ з бази оподаткування у розмірі,не нижчому звичайних цін, то позивач в повній мірі виконав свій податковий обов`язок.

Помилкове складення ним податкової накладної № 11 від 31 грудня 2016 року на базу оподаткування у розмірі перевищення собівартості відповідної продукції не вплинуло на розмір податкових зобов`язань, оскільки виникнення податкових зобов`язань не пов`язується законодавчо із складенням податкової накладної.

Оскільки показники цієї накладної не увійшли до відповідної податкової декларації, то її подання та відкликання (шляхом коригування) не змінило податкову звітність. Тому таке коригування може здійснюватися під час проведення перевірки.

З викладеного суд робить висновок про відсутність у діях позивача порушень законодавства, відтак про незаконність оскаржуваного податкового повідмовлення-рішення.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Малиновка» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 липня 2018 року № задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 12 липня 2018 року № .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 05 березня 2020 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв