Справа № 460/3938/19
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань відводу головуючого судді

04 березня 2020 року м. Рівне №460/3938/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглядаючи у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Друзенко Н.В. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України та Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач, заявник) до Генерального штабу Збройних Сил України (далі іменується - відповідач 1) та Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (далі іменується - відповідач 2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Генерального штабу Збройних Сил України, щодо ненадання у встановлений Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР строк повідомлення на заяву ОСОБА_1 від 24.09.2019, подану згідно пункту 14 опису надісланих документів до Генерального штабу Збройних Сил України, у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР;

визнати протиправними дій Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, які полягають у ненаданні ОСОБА_1 належної відповіді на заяву від 24.09.2019, подану згідно пункту 14 опису надісланих документів до Генерального штабу Збройних Сил України, яка передана на розгляд Командуванню Сухопутних військ Збройних Сил України у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР;

визнати протиправними дій Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, які полягають в об`єднані звернення від 24.09.2019 наданого згідно пункту 14 опису надісланих документів до Генерального штабу Збройних Сил України переданого на розгляд Командуванню Сухопутних військ Збройних Сил України в одне звернення з іншими зверненнями від 24.09.2019, поданих у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР;

зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.09.2019, подану згідно пункту 14 опису надісланих документів до Генерального штабу Збройних Сил України, яка передана на розгляд Командуванню Сухопутних військ Збройних Сил України з врахуванням норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР.

Ухвалою судді від 12.12.2019 позовну заяву залишено без руху з установленням заявнику десятиденного строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 2305,20 грн.

Ухвалою суду від 28.12.2019, у зв`язку з не усуненням недоліків, позовну заяву повернуто ОСОБА_1 разом з доданими до неї документами.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено: ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 28.12.2019 про повернення позовної заяви скасовано та прийнято постанову, якою справу №460/3938/19 за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України та Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 25.02.2020 відкрито провадження у справі №460/3938/19 та визначено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у строк до 26.03.2020.

02 березня 2020 року через відділ документального забезпечення від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відвід головуючого судді Друзенко Н.В.

Суд, у провадженні якого перебуває адміністративна справа №460/3938/19 (головуючий суддя Друзенко Н.В.), дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим справу передано для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і підлягає визначенню у порядку статті 31 КАС України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2020, заява про відвід головуючого судді Друзенко Н.В. у справі №460/3938/19 передана для вирішення судді Недашківській К.М.

За правилами частини восьмої статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Вирішуючи питання щодо порядку розгляду заяви, суд дійшов висновку про можливість її розгляду у порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у порядку статті 229 КАС України.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Друзенко Н.В. у справі №460/3938/19, суд зазначає наступне.

Заява про відвід судді обґрунтована тим, що головуючий суддя Друзенко Н.В. постановила ухвалу від 28.12.2019 про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , якою позбавила його судового захисту, що є неприйнятним. Дана ухвала скасована постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2020. Заявник вказує, що з метою захисту відповідачів, його права та законні інтереси були упереджено знехтувані суддею Друзенко Н.В., а тому подальший розгляд даної справи тією ж суддею є неприйнятним, та неприпустимим. Крім цього зазначає, що суддя Друзенко Н.В. виявляє постійне упереджене ставлення до нього та здійснює незаконний та необґрунтований захист відповідачів всупереч нормам законодавства України, що свідчить про упередженість. На обґрунтування своїх доводів позивач покликається на судові рішення у справах №817/1578/17 та №460/548/19, ухвалені тією ж суддею, які вважає неправомірними. Вказує, що суддя Друзенко Н.В. застосовує до нього надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стають порушення його прав на справедливий і законний розгляд справ. Зазначає, що у нього викликає сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Друзенко Н.В. у будь-якій справі за його позовною заявою, що оцінює як ганебне упереджене ставлення до нього. Вказує, що подальший розгляд справи №460/3938/19 цією ж суддею є неприпустимим, та жодної довіри до даної судді у нього не має.

За приписами частини першої статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 КАС України).

Зі змісту заяви про відвід судді вбачається, що остання ґрунтується на положеннях пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997) закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В силу вказаних процесуальних норм суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу за вмотивованою заявою про відвід за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справах «П`єрсак проти Бельгії», «Кіпріану проти Кіпру», «Грівз проти Сполученого Королівства»).

Щодо суб`єктивного критерію, то він полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Проте презюмується особиста неупередженість.

Щодо об`єктивного критерію, то необхідно визначити поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді.

При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення ЄСПЛ у справі «Клейн та інші проти Нідерландів»).

Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Що стосується об`єктивного критерію, то доводи позивача, що головуючий суддя є небезстороннім, не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, позаяк по своїй суті вони є гіпотетичними і не підтверджуються жодними фактами, які могли б викликати сумніви щодо неупередженості судді. Жодних обставин, які б підтверджували, що головуючий суддя не був вільним від стороннього впливу чи будь-якого втручання у судовий розгляд справи, у заяві про відвід не наведено.

Щодо такої підстави для відводу головуючого судді, як «головуючий суддя Друзенко Н.В. постановила ухвалу від 28.12.2019 про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , якою позбавила його судового захисту, що є неприйнятним. Дана ухвала скасована постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2020. Заявник вказує, що з метою захисту відповідачів, його права та законні інтереси були упереджено знехтувані суддею Друзенко Н.В., а тому подальший розгляд даної справи тією ж суддею є неприйнятним, та неприпустимим», суд зазначає наступне.

За правилами частини четвертої статті 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Одними з основних засад судочинства, визначених статтею 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 (далі іменується - Закон України №1402-VIII) визначає, що учасники справи та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частина друга статті 1 Закону України №1402-VIII визначає, що судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону України №1402-VIII правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Виключно законами України визначаються судоустрій та судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття у них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України.

У Висновках №3 (2002) та № 11 (2008) КРЄС до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Засоби для виправлення суддівських помилок слід передбачити відповідною системою апеляційного оскарження. Виправлення будь-яких інших помилок в адмініструванні правосуддя є виключною відповідальністю держави (пункт 21 Великої хартії суддів (Основоположні принципи)).

У даному випадку, позивачем реалізовано право на апеляційне оскарження ухвали від 28.12.2019 про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , за результатами чого таку ухвалу скасовано судом апеляційної інстанції.

Скасування процесуального рішення судом апеляційної інстанції не може бути підставою для тверджень щодо упередженості чи необ`єктивності судді першої інстанції.

Таким чином, вказана підстава для відводу головуючого судді є безпідставною та необґрунтованою.

Щодо такої підстави для відводу судді, як те, що «Суддя Друзенко Н.В. виявляє постійне упереджене ставлення до нього та здійснює незаконний та необґрунтований захист відповідачів всупереч нормам законодавства України, що свідчить про упередженість. На обґрунтування своїх доводів позивач покликається на судові рішення у справах №817/1578/17 та №460/548/19, ухвалені тією ж суддею, які вважає неправомірними», суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України №254к/96-ВР від 28.06.1996, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України (частина перша статті 13 Закону України №1402-VIII).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (частина друга статті 13 Закону України №1402-VIII).

За правилами статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що постановлення головуючим суддю Друзенко Н.В. судових рішень у справах №817/1578/17 та №460/548/19, з якими позивач не погоджується по суті, не є та не може бути підставою для тверджень щодо упередженості судді.

Окрім того, досліджуючи зміст заяви про відвід головуючого судді Друзенко Н.В., судом встановлено, що текст такої заяви містить висловлювання, що можуть свідчити про неповагу до суду.

Так, у заяві вказано: «Натомість суддя Друзенко Н.В., свідомо упереджено здійснює судових захист відповідача, відмовляє мені у виклику свідків, які можуть надати важливі свідчення для прийняття законного обґрунтованого рішення, судді Друзенко Н.В., байдуже що над її рішенням сміються всі Збройні Сили України, неперевершеною нісенітницею є зарахування мене в розпорядження, якого не існувало ніколи».

Відповідно до частини другої статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини п`ятої статті 44 КАС України).

Прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом (стаття 50 Закону України 1402-VIII).

Відповідно до частини першої статті 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 1 частини другої статті 45 КАС України встановлено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

З огляду на викладене, вказані у заяві про відвід головуючого судді обставини, не свідчать та не можуть свідчити про наявність упередженості головуючого судді Друзенко Н.В. та її необ`єктивності при розгляді адміністративної справи №460/3938/19.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 36-40, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Друзенко Наталії Василівни у справі №460/3938/19 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Недашківська К.М.