Справа № 140/2782/19
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року ЛуцькСправа № 140/2782/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Матящук Л.Р.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Романової І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною щодо нездійснення за рахунок місцевого бюджету компенсації додаткових витрат, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води, вартості норм споживання житлово-комунальних послуг, що перевищують соціальні нормативи, затверджені органом місцевого самоврядування, та компенсувати позивачу витрати по переплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 4594,94 гривні.

Ухвалою 15.10.2019 відкрито провадження в даній справі та визначено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні. Розгляд справи призначено на 11 год.30 хв 06.11.2019.

06.11.2019 розгляд справи було зупинене до вирішення питання про відвід судді за заявою позивача.

11.11.2019 провадження в справі поновлено та призначено судове засідання на 14.00 год. 21.11.2019 .За клопотанням позивача в справі оголошено перерву для ознайомлення з матеріалами справи до 14.00 год 03.12.2019. 03.12.2019 за клопотанням позивача, у зв`язку з бажанням укласти договір на надання первинної безоплатної правової допомоги відкладено розгляд справи на 10 год.30 хв. 12.12.2109.

12.12.2019 судом постановлено ухвалу про подальший розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у даній справі на 14 год.15 хв.18.12.2019.

За клопотанням позивача ухвалою суду 18.12.2019 в даній справі допущено заміну первісного відповідача Департамент соціальної політики Луцької міської ради на належного Луцьку міську раду, у зв`язку з чим відкладено підготовче засідання на 10.00 год. 03.01.2020.

03.01.2020 підготовче засідання відкладено на 11.30 год.14.01.2020. 14.01.2020 в підготовчому засіданні оголошено перерву для ознайомлення позивача з відзивом на позовну заяву та клопотанням про залишення позову без розгляду до 10.30 год.27.01.2020. Ухвалою суду 27.01.2020 в даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 05.02.2020. 05.02.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 12.00 год.24.02.2020, для необхідності подачі позивачем заяви про поновлення строку звернення до суду та обґрунтування поважності пропущення строків звернення до суду.

Ухвалою суду 24.02.2020 визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом в частині визнання бездіяльності Луцької міської ради протиправною щодо здійснення за рахунок місцевих бюджетів компенсації додаткових витрат громадянам, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води, вартості норм споживання житлово-комунальних послуг, що перевищують соціальні нормативи, затверджені органом місцевого самоврядування (Луцькою міською радою) за період з червня 2018 року по листопад 2018 року, зобов`язання компенсувати витрати по переплаті за житлово-комунальні послуги за період з червня 2018 року по листопад 2018 року та поновлено вказаний строк.

Позов ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії в частині визнання бездіяльності Луцької міської ради протиправною щодо здійснення за рахунок місцевих бюджетів компенсації додаткових витрат громадянам, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води, вартості норм споживання житлово-комунальних послуг, що перевищують соціальні нормативи, затверджені органом місцевого самоврядування (Луцькою міською радою) за період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року, з січня 2015 року по грудень 2015 року, з січня 2016 року по грудень 2016 року, з січня 2017 року по квітень 2017 року, за травень 2018 року та зобов`язання компенсувати витрати по переплаті за житлово-комунальні послуги за вказаний період залишено без розгляду.

Вказаний позов мотивовано тим, що позивач до жовтня 2014 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №621 від 14.07.2010 оплачував житлово-комунальні послуги з врахуванням субсидії в розмірі 10% сукупного доходу як сім`я, яка складається тільки з пенсіонерів.

Постановою КМ України №409 від 06.08.2014 "Про встановлення державних соціальних стандартів в сфері житлово-комунального обслуговування" (далі - Постанова № 409) з жовтня 2014 року було повністю змінено механізм розрахунку обов`язкової частини за житлово-комунальні послуги при призначенні субсидії.

Зокрема, позивачу було знижено обов`язковий платіж з 10% до 7,33% терміном з жовтня 2014 року по січень 2015 року. Починаючи з січня 2015 року по квітень 2017 року обов`язковий платіж змінювався відповідно до змін розміру призначеної пенсії.

На усне звернення позивача до Луцької міської ради йому пояснили, що він має сплачувати за житлово-комунальні послуги остаточну (залишкову) суму після врахування субсидії та суми обов`язкового платежу.

Позивач вважає, що таким чином в оманливий спосіб його примусили з жовтня 2014 року сплачувати надлишкові суми всупереч розмірів, встановлених вищевказаними постановами Кабінету Міністрів України та Верховної Ради України, в результаті чого ним переплачено за житлово-комунальні послуги: з жовтня 2014 року по жовтень 2016 року - 2374,97 грн.; з жовтня 2016 року по квітень 2017 року - 1220,18 грн.; з травня 2018 року по листопад 2018 року - 998,76 грн, а всього за ці періоди - 4594,94 грн.

20.12.2018 позивач звернувся до голови Луцької міської ради з заявою на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №803 від 11.11.2016 щодо компенсації витрат по переплаті за житлово- комунальні послуги за період 2014-2018 роки, коли ним отримувалась субсидія.

На його заяву відповідач повідомив, що відсутні кошти в місцевому бюджеті для компенсації додаткових витрат громадянам, яким призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг і для вирішення даного питання йому необхідно звернутись до організацій-надавачів послуг для встановлення приладів обліку холодної та гарячої води, та роз`яснено право на оскарження даного рішення.

Позивач вважає, що невиплата компенсації по переплаті за комунальні послуги зі сторони відповідача є протиправною, порушує норми чинного законодавства, оскільки саме на органи місцевого самоврядування покладено обов`язок щодо виплати зазначеної компенсації.

Звертає увагу на те, що відсутність коштів у місцевому бюджеті не є підставою для відмови у її виплаті. Також зазначає, що неодноразово після вказаної відмови звертався до Луцької міської ради, однак отримував відмову у виплаті.

Враховуючи наведене, просив позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов, позовні вимоги заперечив та зазначив, що відповідно до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848, субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та обсягом визначеного Кабінету Міністрів України обов`язкового відсотку платежу.

Соціальні норми житла та соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування.

16.11.2016 набрали чинності зміни внесені до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування згідно яких установлено, що в разі затвердження органами місцевого самоврядування норм споживання житлово - комунальних послуг, що перевищують соціальні нормативи, визначені підпунктами 2-4 пункту 3 цієї постанови, компенсація додаткових витрат громадянам, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води здійснюється за рахунок місцевих бюджетів. Цей пункт не застосовується до громадян, які відмовилися від встановлення приладів обліку за рахунок місцевих бюджетів або підприємств - виробників/виконавців послуг, що підтверджено документально.

Листом від 17.01.2019 №А-2164/5-100 проінформовано позивача про відсутність коштів в місцевому бюджеті для компенсації додаткових витрат громадянам, яким призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності приладів обліку холодної та гарячої води та рекомендовано звернутися до організацій-надавачів послуг для встановлення приладів обліку холодної та гарячої води. Встановлення таких приладів надало б можливість позивачу здійснювати оплату лише за фактичне використання води.

Також зазначено, що фактично вказане право на компенсацію у позивача виникло не з 2014 року, а з 16.11.2016 коли набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11.11.2016 №803 Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 і від 23.08.2016 № 53.

Вказано про те, що позивач не додає до позову розрахунок розміру витрат по переплаті за житлово-комунальні послуги, які просить компенсувати.

Крім того, зазначено, що у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження органів місцевого самоврядування сіл, селищ, міст поділяються на власні та делеговані. Делегування державою органам місцевого самоврядування нових повноважень є додатковим фінансовим навантаженням, яке суттєво обмежує можливості територіальної громади міста щодо реалізації заходів із розвитку й оновлення інфраструктури (матеріально-технічної бази закладів бюджетної сфери, заходів з енергозбереження, забезпечення належного та безпечного функціонування об`єктів житлово-комунальної сфери і транспорту в населених пунктах), ремонти шкіл та садочків, дворових територій, виконання місцевих програм соціального спрямування тощо. Сьогодні при розподілені повноважень необхідно враховувати фінансову спроможність місцевих бюджетів, тому, що виконання своїх функцій та повноважень потребує значних фінансових ресурсів.

Розподіл видатків з місцевого бюджету здійснюється у відповідності до норм Бюджетного кодексу України. Відповідно до листа Департаменту фінансів та бюджету Луцької міської ради в бюджеті міста на 2016 - 2020 роки не передбачені видатки на оплату компенсації додаткових витрат громадянам, яким призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води.

Відповідно до статті 116 Бюджетного кодексу України нецільове використання бюджетних коштів та здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Враховуючи, що бюджетом міста не передбачено видатків для виплати компенсації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409, відсутні будь-які законні підстави для виплати такої компенсації позивачу. Просить в задоволені позову відмовити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги заперечила, просила відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 20.12.2018 позивач звернувся із заявою до відповідача про виплату компенсації за переплату по сплаті житлово комунальних послуг за 2014-2018 роки.

Відповідач листом 17.01.2019 повідомив позивачу про відсутність в місцевому бюджеті коштів на виплату даної компенсації (а.с.9-10).

Частиною першою статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Пунктами 2, 3 частини третьої статті 4 вказаного Закону встановлено, що до повноважень органів місцевого самоврядування належать: встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання комунальних послуг.

Згідно з статтею 9 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.

До їх числа відносяться: гранична норма оплати послуг з утримання житла, житлово-комунальних послуг залежно від отримуваного доходу; соціальна норма житла та нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії малозабезпеченим громадянам; показники якості надання житлово-комунальних послуг.

З метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій Кабінетом Міністрів України 06.08.2014 року прийнято Постанову № 409 "Про встановлення державних соціальних стандартів в сфері житлово-комунального обслуговування" (далі - Постанова КМ України № 409 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 3 Постанови КМ України № 409 установлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком.

Зокрема, підпунктами 2-4 пункту 3 даної Постанови встановлено для користування послугами з централізованого постачання холодної води - 2,4 куб. метра на одну особу на місяць за наявності централізованого постачання гарячої води та 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води.

У разі перерви у наданні послуг з централізованого постачання гарячої води (більш як на 14 діб) в установленому законом порядку - 4 куб. метри холодної води на одну особу на місяць.

Для користування послугами з централізованого постачання гарячої води - 1,6 куб. метра на одну особу на місяць.

Для користування послугами з централізованого водовідведення - 4 куб. метри на одну особу на місяць.

Суд зазначає, що предмет спірних правовідносин в даному випадку стосується, компенсації додаткових витрат ОСОБА_1 , якому відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг понесених по оплаті комунальних послуг, з рахунок місцевого бюджету Луцької міської ради.

Згідно з пунктами 3 -1 Постанови КМ України № 409 в разі затвердження органами місцевого самоврядування норм споживання житлово-комунальних послуг, що перевищують соціальні нормативи, визначені підпунктами 2 - 4 пункту 3 цієї постанови, компенсація додаткових витрат громадянам, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води здійснюється за рахунок місцевих бюджетів.

Цей пункт не застосовується до громадян, які відмовилися від встановлення приладів обліку за рахунок місцевих бюджетів або підприємств - виробників/виконавців послуг, що підтверджено документально.

Тобто, зазначеним пунктом визначено умови, за яких особа може отримати відповідну компенсацію додаткових витрат на оплату житлово комунальних послуг та на кого покладено обов`язок щодо здійснення такої компенсації.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_1 отримував субсидію на оплату житлово комунальні послуги за період жовтень грудень 2014 року, січень- грудень 2015 року, січень грудень 2016 року, січень-квітень 2017 року, травень-листопад 2018 року.

У вказаних періодах ним сплачувались кошти на оплату комунальних платежів, в тому числі за гарячу та холодну воду, водовідведення за нормативами, визначеними Луцькою міською радою платежів (а.с. 32-70).

Рішенням Луцької міської ради від 29.04.2004 № 146 (з наступними змінами та доповненнями) встановлено норми водоспоживання (а.с. 172-178), що перевищують нормативи, визначені підпунктом 2-4 пункту 3 Постанови КМ України № 409.

Під час судового розгляду справи не було встановлено факту відмови ОСОБА_1 від встановлення приладів обліку за рахунок місцевого бюджету.

Тому суд вважає, що в ОСОБА_1 наявні всі умови, визначені пунктом 3-1 Постанови КМ України № 409 за настанням яких, набувається право на отримання компенсації. Позивач має право на отримання компенсації по переплаті за комунальні послуги за рахунок місцевого бюджету з червня по листопад 2018 року.

Така компенсація повинна бути йому виплачена за рахунок місцевого бюджету м. Луцька відповідачем.

Крім того, суд зазначає, що така компенсація передбачена не по сплаті всіх комунальних послуг, як вважає позивач, а лише за комунальні послуги визначені підпунктами 2-4 пункту 3 Постанови КМ України № 409, а саме: для користування послугами з централізованого постачання холодної води, для користування послугами з централізованого постачання гарячої води та для користування послугами з централізованого водовідведення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що відповідач не провів нарахування та виплату позивачу компенсації додаткових витрат по сплаті комунальних послуг громадянам яким призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води, що перевищують соціальні нормативи, визначені підпунктами 2-4 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування від 06.08.2014 № 409 за період червень - листопад 2018 всупереч вимогам вищезазначених нормативних актів, а відтак Луцькою міською радою допущено протиправну бездіяльність.

При вирішенні вказаного питання суд звертає увагу на те, що така компенсація передбачена зазначеною Постановою не з 2014 року як вважає позивач, а з листопада 2016 року, коли були внесені зміни в Постанову КМ України № 409 та доповнено її пунктом 3-1, яким саме і передбачено виплату такої компенсації.

Враховуючи те, що судом визнано протиправною бездіяльність відповідача в частині не нарахування та виплаті компенсації додаткових витрат позивачу за червень-листопад 2018 року, Луцьку міську раду слід зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію понесених ним додаткових витрат, а саме для користування послугами з централізованого постачання холодної води, для користування послугами з централізованого постачання гарячої води та для користування послугами з централізованого водовідведення.

Отже, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають до часткового задоволення.

Нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку органу місцевого самоврядування на компенсацію додаткових виплат по інших комунальних платежах, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності не нарахування та виплати позивачу зазначеної компенсації у вказаний період.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про відсутність коштів для виплати компенсації в місцевому бюджету та відсутності механізму виплати вказаної компенсації, враховуючи наступне.

Постанова КМ України, якою було введено компенсацію по переплаті за комунальні послуги набрала чинності в листопаді 2016 року.

Тобто, з вказаного періоду орган місцевого самоврядування мав обов`язок щодо розробки механізму такої виплати та відповідно, передбачення таких коштів у місцевих бюджетах.

Відсутність коштів на оплату такої компенсації, не передбачення та не включення таких видатків у місцевий бюджет не звільняє орган місцевого самоврядування від покладеного на неї обов`язку щодо нарахування та виплати такої компенсації.

Більш того, відповідачем не подано жодного документу, який би засвідчував те, що ним взагалі приймалися заходи щодо вирішення даного питання на протязі зазначеного періоду.

Таким чином, вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку провести нарахування та виплату компенсації по переплаті комунальних послуг у випадках, визначених чинним законодавством.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України від 08.11.2005 зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Аналогічно, зазначені принципи повинні застосовуватися до органів місцевого самоврядування в частині виконання ними своїх зобов`язань.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

В даному випадку, позивач просив визнати протиправною бездіяльність Луцької міської ради щодо не здійснення компенсації додаткових витрат по переплаті комунальних послуг та компенсації витрат в сумі 4594,94 гривні.

Враховуючи обставини справи та те, що нарахування та виплата компенсації відноситься до компетенції міської ради, тому, з урахуванням вимог частини другої статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне для ефективного захисту прав позивача обрати інший спосіб захисту порушених прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та позовні вимоги задовольнити частково шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправною бездіяльності Луцької міської ради щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 за рахунок місцевого бюджету компенсації понесених ним додаткових витрат, громадянам яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води, що перевищують соціальні нормативи, визначені підпунктами 2-4 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування від 06.08.2014 № 409, а саме: для користування послугами з централізованого постачання холодної води, для користування послугами з централізованого постачання гарячої води та для користування послугами з централізованого водовідведення за період з червня 2018 року по листопад 2018 року та зобов`язати Луцьку міську раду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію понесених ним додаткових витрат, за період з червня 2018 року по листопад 2018 року.

З приводу тверджень представника відповідача про, те що позивач у своїй позовній заяві просить суд компенсувати витрати по переплаті комунальних платежів, що не передбачено нормами КАС України, як спосіб захисту, суд зазначає, що за суттю заявлених позовних вимог позивач фактично хоче стягнути компенсацію за понесені ним додаткові витрати. Стягнення коштів як один із видів захисту порушеного права, передбачено нормами даної статті. Крім того, як вже зазначено вище, при захисті порушеного права особи суд наділений правом визначити і інший спосіб захисту, що і було зроблено судом в даному випадку.

Керуючись статтями 241, 242, частиною третьою статті 243, статтями 245, 246, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Луцької міської ради щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 за рахунок місцевого бюджету компенсації понесених ним додаткових витрат, громадянам яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води, що перевищують соціальні нормативи, визначені підпунктами 2-4 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування від 06.08.2014 № 409, а саме: для користування послугами з централізованого постачання холодної води, для користування послугами з централізованого постачання гарячої води та для користування послугами з централізованого водовідведення за період з червня 2018 року по листопад 2018 року.

Зобов`язати Луцьку міську раду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію понесених ним додаткових витрат, громадянам яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води, що перевищують соціальні нормативи, визначені підпунктами 2-4 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування від 06.08.2014 № 409, а саме: для користування послугами з централізованого постачання холодної води, для користування послугами з централізованого постачання гарячої води та для користування послугами з централізованого водовідведення за період з червня 2018 року по листопад 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Луцька міська рада (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 19, ).

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення складено 05.03.2020