Справа № 160/12897/19
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача: Макаренко Н.А.,
представника відповідача: Прокоф`єва Є.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквапласт» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 29.11.2019 року № 000786519,-
20 грудня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквапласт» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 29.11.2019 № 000786519 (форми «Р») про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 4314513,75 грн., з яких 3451611,00 грн. - за основним зобов`язанням, 862902,75 грн. - за штрафною (фінансовою) санкцією.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що за наслідком проведеної Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Рейка» за період з 01.12.2018 по 31.01.2019, результати якої оформлені актом від 08.11.2019 № 9366/04-36-05-19/32974593, відповідачем прийнято оскаржене податкове повідомлення - рішення від 29.11.2019 №000786519 (форми «Р»). Прийняття оскарженого податкового повідомлення - рішення від 29.11.2019 № 000786519 (форми «Р») обумовлено висновками відповідача про нереальність господарських операцій Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквапласт» (далі - ТОВ «Аквапласт») із контрагентом ТОВ «Рейка». Такі висновки контролюючого органу позивач вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що всі господарські операції, які вчинялися між позивачем та ТОВ «Рейка» у періоді, що перевірявся, є реальними, підтверджуються первинними документами, а на момент правовідносин з позивачем ТОВ «Рейка» мало необхідний обсяг правосуб`єктності та було зареєстровано як платник податку на додану вартість. Позивач наголосив на тому, що не повинен нести відповідальність за поведінку свого контрагента, оскільки в податковому праві визнається принцип індивідуальної відповідальності платника податків за невиконання своїх податкових зобов`язань, отже, ніхто не повинен відповідати за протиправну поведінку та невиконання своїх зобов`язань перед бюджетом третіми особами.
21 січня 2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заву, в якому останній заперечив проти позову та вказав, що під час перевірки встановлено, що контрагент позивача - ТОВ «Рейка» є фігурантом у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань, також, за наявною інформацією в базах даних податкового органу у штаті вказаного підприємства рахується один директор, що унеможливлює виконання задекларованих робіт в адресу ТОВ «Аквапласт», у ТОВ «Рейка» відсутні необхідні ресурси та відсутнє придбання товарів (послуг), необхідних для ведення господарської діяльності.
27 січня 2020 року на адресу суду представником позивача надано відповідь на відзив, в якому останній виклав свої заперечення проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та вказав, що всі господарські операції між ТОВ «Аквапласт» та ТОВ «Рейка» вчинялися реально, такі операції є документально підтвердженими, послуги, надані ТОВ «Рейка», оплачені.
У судовому засіданні 03 березня 2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні 03 березня 2020 року заперечив проти адміністративного позову, просив суд відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, видами діяльності позивача є: будівництво інших споруд, н. в. і. у. (код КВЕД 42.99); знесення (код КВЕД 43.11); підготовчі роботи на будівельному майданчику (код КВЕД 43.12); електромонтажні роботи (код КВЕД 43.21); монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування (код КВЕД 43.22); інші будівельно-монтажні роботи (код КВЕД 43.29); покрівельні роботи (код КВЕД 43.91); інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у. (код КВЕД 43.99); організація будівництва будівель (код КВЕД 41.10); будівництво доріг і автострад (код КВЕД 42.11); будівництво залізниць і метрополітену (код КВЕД 42.12); будівництво мостів і тунелів (код КВЕД 42.13); будівництво трубопроводів (код КВЕД 42.21); будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій (код КВЕД 42.22); будівництво житлових і нежитлових будівель (основний) (код КВЕД 41.20).
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Аквапласт» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Рейка» за період з 01.12.2018 по 31.01.2019. За результатами вказаної перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено акт № 9366/04-36-05-19/32974593 від 08.11.2019 року.
Згідно з висновками даного акту, документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено порушення з боку ТОВ «Аквапласт»: п. 44.1 статті 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в загальній сумі 3451611,00 грн. в т.ч. в січні 2019 року в сумі 3451611,00 грн..
На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.11.2019 № 000786519 (форми «Р»), яким позивачу збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за податком на додану вартість на 4314513, 75 грн. (з яких, 3451611,00 грн. за основним платежем та 862902,75 грн. за штрафною (фінансовою) санкцією).
Як видно з акта перевірки, в обґрунтування своєї позиції щодо відсутності права на формування позивачем податкового кредиту, податковий орган вказує на те, що операції з ТОВ «Рейка» не мали реального характеру, у зв`язку з тим, що проведеною перевіркою неможливо підтвердити факт отримання ТОВ «Аквапласт» робіт від ТОВ «Рейка» на суму ПДВ внаслідок таких обставин.
Дослідивши надані сторонами докази та фактичні обставини даної справи, суд не погоджується із позицією податкового органу, яка відображена в акті перевірки від 08.11.2019 № 9366/04-36-05-19/32974593 щодо нереальності господарських операцій між ТОВ «Аквапласт» та ТОВ «Рейка», виходячи з такого.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Цією ж нормою в редакції Закону №1724-VIII ( 1724-19 ) від 03.11.2016 передбачено, що для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Пункт 2.4. Положення в редакції Наказу Міністерства фінансів № 372 від 07.06.2010; із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства фінансів № 427 від 11.04.2017 передбачає, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов`язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ «Аквапласт» та ТОВ «Рейка», і реальність зміни майнового стану першого.
У періоді, що перевірявся ТОВ «Аквапласт» мало взаємовідносини з ТОВ «Рейка».
14 грудня 2018 року між ТОВ «Аквапласт» (генпідрядник) та ТОВ «Рейка» (підрядник) укладено Договір субпідряду № 1412-2018, відповідно до умов якого генпідрядник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконати роботи з капітального ремонту енергообладнання ДП-2 Доменний цех на ПрАТ «МК «Азовсталь». Пунктом 2.1. Договору субпідряду №1412-2018 визначено, що вартість договору орієнтовно становить 6 798 952,00 грн. з ПДВ., в тому числі ПДВ 1 133 58,67 грн.
Згідно п. 2.3 Договору субпідряду №1412-2018 оплата за виконані роботи здійснюється Генпідрядником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Підрядника, протягом 30 календарних днів з моменту підписання обома сторонами акта здачі-приймання виконаних робіт.
На підтвердження факту виконання зобов`язання за договором субпідряду №1412-2018, ТОВ «Аквапласт» та ТОВ «Рейка» підписані наступні акти виконаних робіт, що містяться в матеріалах адміністративної справи: №1/12 від 21.12.2018 року на суму 469 790,40 грн., №2/12 від 21.12.2018 року на суму 478 280,50 грн., №3/12 від 21.12.2018 року на суму 458 629,56 грн., №4/12 від 21.12.2018 року на суму 478 629,56 грн., №5/12 від 21.12.2018 року на суму 495 205,20 грн., №6/12 від 21.12.2018 року на суму 455 205,20 грн., №7/12 від 21.12.2018 року на суму 482 682,60 грн., №8/12 від 21.12.2018 року на суму 492 682,60 грн., №9/12 від 21.12.2018 року на суму 472 644,26 грн., №10/12 від 21.12.2018 року на суму 426 644,26 грн., №11/12 від 21.12.2018 року на суму 485 682,00 грн., №12/12 від 21.12.2018 року на суму 450 682,00 грн., №13/12 від 21.12.2018 року на суму 394 317,98 грн., №14/12 від 21.12.2018 року на суму 496 442,10 грн., №15/12 від 21.12.2018 року на суму 261 433,78 грн., належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 98 - а.с. 112 т.1).
Таким чином, ТОВ «Рейка» було виконано роботи та підписано акти виконаних робіт з ТОВ «Аквапласт» на суму 6 798 952,00 грн..
Вказані роботи з боку ТОВ «Аквапласт» на користь ТОВ «Рейка» були оплачені у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи (а.с. 113 - а.с. 130 т.1), а саме: №194 від 05.02.2019 року, №193 від 05.02.2019 року, №192 від 05.02.2019 року, №191 від 05.02.2019 року, №190 від 05.02.2019 року, №189 від 05.02.2019 року, №188 від 05.02.2019 року, №174 від 04.02.2019 року, №174 від 04.02.2019 року, №173 від 04.02.2019 року, №172 від 04.02.2019 року, №76 від 28.01.2019 року, №75 від 28.01.2019 року, № 74 від 28.01.2019 року, №73 від 28.01.2019 року, №72 від 28.01.2019 року, №71 від 28.01.2019 року, №70 від 28.01.2019 року, №69 від 28.01.2019 року.
Також 15 січня 2019 року між ТОВ «Аквапласт» (генпідрядник) та ТОВ «Рейка» (підрядник) було укладено Договір субпідряду № 1511-2019, відповідно до умов якого генпідрядник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконати роботи з капітального ремонту енергообладнання ДП-2 Доменний цех на ПрАТ «МК «Азовсталь». Пунктом 2.1. Договору субпідряду №1511-2019 визначено, що вартість договору орієнтовно становить 14872023,91 грн. з ПДВ., в тому числі ПДВ 2478 670,65 грн. Згідно п. 2.3 Договору субпідряду №1511-2019 оплата за виконані роботи здійснюється Генпідрядником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Підрядника, протягом 30 календарних днів з моменту підписання обома сторонами акта здачі-приймання виконаних робіт.
На підтвердження факту виконання зобов`язання за договором субпідряду №1511-2019, ТОВ «Аквапласт» та ТОВ «Рейка» укладені наступні акти виконаних робіт, що містяться в матеріалах адміністративної справи (а.с.134- а.с. 164 т.1): №1/01 від 30.01.2019 року на суму 395 380,90 грн., №2/01 від 30.01.2019 року на суму 450 200,00 грн., №3/01 від 30.01.2019 року на суму 455 498,40 грн., №401 від 30.01.2019 року на суму 468 522,00 грн., №5/01 від 30.01.2019 року на суму 469 050,00 грн., №6/01 від 30.01.2019 року на суму 471 474,00 грн., №7/01 від 30.01.2019 року на суму 475 250,00 грн., №8/01 від 30.01.2019 року на суму 475 250,30 грн., №9/01 від 30.01.2019 року на суму 475 255,20 грн., №10/01 від 30.01.2019 року на суму 475 296,40 грн., №11/01 від 30.01.2019 року на суму 475 296,40 грн., №12/01 від 30.01.2019 року на суму 475 880,20 грн., №13/01 від 30.01.2019 року на суму 478 350,35 грн., №14/01 від 30.01.2019 року на суму 480 500,00 грн., №15/01 від 30.01.2019 року на суму 480 550,00 грн., №16/01 від 30.01.2019 року на суму 480 685,00 грн., №17/01 від 30.01.2019 року на суму 485 750,80 грн., №18/01 від 30.01.2019 року на суму 486 900,25 грн., №19/01 від 30.01.2019 року на суму 487 770,00 грн., №20/01 від 30.01.2019 року на суму 488 000,00 грн., №21/01 від 30.01.2019 року на суму 488 650,25 грн., №22/01 від 30.01.2019 року на суму 488 865,20 грн., №23/01 від 30.01.2019 року на суму 491 250,25 грн., №24/01 від 30.01.2019 року на суму 492 380,00 грн., №25/01 від 30.01.2019 року на суму 495 230,20 грн., №26/01 від 30.01.2019 року на суму 495 290,45 грн., №27/01 від 30.01.2019 року на суму 495 688,00 грн., №28/01 від 30.01.2019 року на суму 497 582,00 грн., №29/01 від 30.01.2019 року на суму 498 240,20 грн., №30/01 від 30.01.2019 року на суму 498 987,15 грн., №31/01 від 30.01.2019 року на суму 499 000,00 грн. Таким чином, ТОВ «РЕЙКА» було виконано роботи та підписано акти виконаних робіт з ТОВ «АКВАПЛАСТ» на суму 14872023,91 грн.
Судом встановлено, що з боку ТОВ «Аквапласт» на користь ТОВ «Рейка» по вищевказаному договору субпідряду було сплачено 2085000,00 грн. (в т.ч. 347500,00 грн. ПДВ) згідно платіжних доручень № 216, 217, 218 від 12 лютого 2019 року, що містяться в матеріалах адміністративної справи. Відносно залишку суми за договором субпідряду № 1511-2019 від 15.01.2019р., а саме, 1278023,90 грн., як вбачається з додаткових пояснень по справи, наданих позивачем, остання була у повному обсязі сплачена з боку ТОВ «Аквапласт» на користь ТОВ «Юніон Інвестс» (і.к. 42409799) у сумі 4430880,65 грн. згідно Договору про відступлення боргу від 01.03.2019р. в період березень 2019 року, а також на користь ТОВ «Інвест Системз» (і.к. 41225910) у сумі 8356143,25 грн. згідно Договору про відступлення боргу від 01.03.2019, в період березень 2019 року, що підтверджується бухгалтерською довідкою ТОВ «Аквапласт», відповідними договорами про відступлення боргу, а також банківськими виписками по рахунку, що містяться в матеріалах справи.
Судом встановлено, що договори субпідряду від 14 грудня 2018 року № 1412-2018 та від 1511-2019 № 1511-2019 позивачем укладені з метою забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань за договором підряду від 13 грудня 2018 року №2019/47ск, укладеним між ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (замовник) та ТОВ «Аквапласт» (підрядник), належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.
На підставі отриманих від ТОВ «Рейка» податкових накладних ТОВ «Аквапласт» віднесло до складу податкового кредиту з ПДВ у січні 2019 року суму у розмірі 3451611,00 грн.. Відповідачем не заперечувався факт належної реєстрації податкових накладних з боку ТОВ «Рейка».
Суд зазначає, що посилання податкового органу на інформацію баз даних податкового органу щодо відсутності у контрагента позивача можливості виконувати роботи (надавати послуги) не заслуговують на увагу, оскільки внесені відомості баз даних податкового органу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, а висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2018 року у справі №818/418/17 (касаційне провадження №К/9901/5097/17, номер судового рішення в ЄДРСР № 72791313).
У свою чергу, податкова інформація щодо контрагента по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі № 813/1497/17 (адміністративне провадження №К/9901/3819/17, номер судового рішення в ЄДРСР № 72343803).
Верховний Суд визнає, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 02 квітня 2019 року у справі №826/6245/18 (адміністративне провадження №К/9901/3279/19, номер судового рішення в ЄДРСР № 80894091).
Доводи податкового органу щодо відсутності у ТОВ «Рейка» необхідних умов для ведення господарської діяльності, трудових, матеріальних ресурсів, як підстави неможливості реального здійснення господарських операцій є необгрунтованими, враховуючи не доведення відповідачем відсутності можливості у контрагента укладати із іншими суб`єктами господарювання власні договори оренди, найма та інші, з метою виконання своїх господарських зобов`язань перед ТОВ «Аквапласт».
Як зазначено в пункті 38 Рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України», «коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.»
Отже, на думку Європейського суду з прав людини, відмова у підтвердженні права на бюджетне відшкодування ПДВ може ґрунтуватися на встановленні зловживань з боку саме того платника податку, який формував суми бюджетного відшкодування.
Таким чином, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит та/або на бюджетне відшкодування, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
За таких обставин, суд відхиляє посилання відповідача на відсутність у ТОВ «Рейка» основних засобів, трудових ресурсів, виробничого обладнання, що встановлена на підставі аналізу баз даних податкового органу, в тому числі і ЄРПН.
Аналогічна правова позиція з цього питання також висловлена Верховним Судом в постанові від 15.05.2018 у справі № 815/423/17 (№К/9901/4625/17).
Суд зазначає, що докази, отримані за процедурою, встановленою Кримінально-процесуальним кодексом України, підлягають оцінці судом при прийнятті рішення у кримінальній справі та за відсутності обвинувального вироку і доведеності певних фактів у кримінальній справі не можуть носити преюдиційний характер в адміністративному процесі під час вирішення адміністративної справи.
Судом встановлено, що ТОВ «Рейка» за наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією на момент господарських взаємовідносин з позивачем було зареєстроване як юридична особа та відповідно до інформації, наявної на офіційному сайті Державної податкової служби України (www.tax.gov.ua) на момент вчинення господарських правовідносин з позивачем було зареєстроване як платник ПДВ, а, отже, мало спеціальну правосуб`єктність для вчинення задекларованих із ТОВ «Аквапласт» операцій.
Доказів того, що на момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагент позивача не був зареєстрований як юридична особа та як платник податку на додану вартість, відповідачем не надано.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено у п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних договорів субпідряду, судом досліджено долучені позивачем до матеріалів справи копії належним чином оформлених первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій і їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій.
Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Судом також встановлено використання робіт, придбаних позивачем у ТОВ «Рейка» на підставі договорів субпідряду від 14 грудня 2018 року №1412-2018 та від 15 січня 2019 року № 1511-2019 у власній господарській діяльності, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема, договором підряду від 13 грудня 2018 року №2019/47ск, укладеним між ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (замовник) та ТОВ «Аквапласт» (підрядник), актом №1КР за грудень 2018 року приймання виконаних будівельних робіт, актом №4КР/1022 за січень 2019 року приймання виконаних будівельних робіт
З урахуванням вищевикладеного та досліджених під час розгляду справи первинних документів, судом встановлений рух активів від ТОВ «Рейка» до ТОВ «Аквапласт», таким чином, віднесення позивачем до складу податкового кредиту у січні 2019 року суми у розмірі 3451611,00 грн. на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Рейка», відповідає вимогам норм чинного податкового законодавства, а використання позивачем робіт, виконаних ТОВ «Рейка» у власній господарській діяльності відповідає характеру та меті його господарської діяльності та підтверджується вищепереліченими документами, копії яких містяться в матеріалах справи.
Таким чином, оскаржене податкове повідомлення - рішення від 29.11.2019 року № 000786519 (форми «Р») є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
У відповідності до ч.1, ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. 132, 194, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 29.11.2019 № 000786519 (форма «Р»).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення суду складений 05 березня 2020 року.

Суддя О.В. Царікова