Справа № 640/22029/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м. Київ № 640/22029/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Вєкуа Н.Г., суддів Васильченко І.П, Мазур А.С, при секретарі судового засідання Шуст Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державної судової адміністрації України

до Кабінету Міністрів України

треті особи Фонд державного майна України

Закарпатський окружний адміністративний суд

про визнання протиправним та скасування пункту постанови від 21.08.2019 року,-

за участі представників сторін:

від позивача - Степаненко Аліна Олександрівна

від відповідача - Шокун Олексій Валерійович

від третьої особи - Вакуляк Юлія Анатоліївна

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва вернулась Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) з позовом до Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, код ЄДРПОУ 0019442), треті особи - Фонд державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9, 5), Закарпатський окружний адміністративний суд (88017, м. Ужгород, вул. Загорська, 30), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №811 "Деякі питання використання державного майна професійними спілками, їх об`єднаннями" у частині доручення Фонду державного майна за участю Федерації професійних спілок, Державної судової адміністрації у місячний строк вжити заходи до укладення договору оренди щодо переданого згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року №221 "Про передачу частини будівлі у м. Ужгороді до сфери управління Державної судової адміністрації" будівель для розміщення підрозділів Закарпатської обласної ради професійних спілок.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова була винесена з порушенням процедури її прийняття, видання акту індивідуальної дії у формі постанови, без попереднього погодження із заінтересованими органами, в тому числі і з позивачем, з перевищенням Кабінетом Міністрів України своїх дискреційних повноважень, а тому вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 14 листопада 2019 року відкрито провадження у справі.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем в межах наданих йому законом повноважень, із дотриманням норм Регламенту Кабінету Міністрів України.

Третя особа - Закарпатський окружний адміністративний суд надав свої пояснення щодо предмету спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги. Вважає, що відповідач порушив процедуру прийняття оскаржуваної постанови, виніс її без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Фонд державного майна України, не погоджуючись із аргументами позивача, надав свої пояснення відносно спірних правовідносин, відповідно до зазначив, що розпорядження Кабінету Міністрів України є обов`язковими для виконання, а тому Фонд державного майна України доручив вжити вичерпних заходів з метою виконання п. 2 оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні 26.02.2020 року проголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 року №221-р «Про передачу частини будівлі у м. Ужгород» до сфери управління Державної судової адміністрації

Приміщення на площі Народній, 5 в м. Ужгород передано позивачу.

Наказом ДСА України від 12.06.2017 року №743 « Про закріплення нерухомого майна, розташованого на площі Народній,5 у м. Ужгород» зазначене нерухоме мано було закріплено на праві оперативного управління за Закарпатським окружним адміністративним судом.

Згідно із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №90262612 від 22.06.2017 року право власності на об`єкт нерухомості - частину будівлі літ АА-1 за адресою: пл. Народна, 5 м. Ужгород, загальною площею 3676,4 в.м було зареєстровано за державною в особі Державної судової адміністрації України.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по реєстрацію іншого речового права №90266849 від 22.06.2017 зареєстроване право оперативного управління за Закарпатським окружним адміністративним судом.

02.09.2019 року на адресу позивача надійшла постанова Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №811 «Деякі питання використання державного майна професійними спілками, їх об`єднаннями».

Пунктом 2 постанови №811 було доручено Фонду державного майна за участю Федерації професійних спілок, Державної судової адміністрації та Генеральної прокуратури України у місячний строк вжити заходів до укладення договорів оренди щодо переданих, згідно з розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 року №13 «Про передачу будівлі у м. Полтаві Генеральній прокуратурі України» та від 29 березня 2017 року №221 «Про передачу частини будівлі у м. Ужгород до сфери управління Державної судової адміністрації» будівель для розміщення підрозділів Закарпатської і Полтавської обласних рад професійних спілок.

Вважаючи вказану частину постанови незаконною, прийнятою без попереднього погодження із зацікавленими органами, з порушенням прав та інтересів ДСА України, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із даним позовом, при вирішенні якого колегія суддів виходить із наступного.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 27.02.2014 № 794-VII «Про Кабінет Міністрів України» (далі - Закон № 794-VII; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів. Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України і Верховною Радою України, підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених Конституцією України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону № 794-VII, до основних завдань Кабінету Міністрів України належать, зокрема забезпечення рівних умов для розвитку всіх форм власності; здійснення управління об`єктами державної власності відповідно до закону.

Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 3 цього Закону).

На підставі ст. 49 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України підписує Прем`єр-міністр України.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про Фонд державного майна України», ФДМУ є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

У ст. 1 Закону України від 21.09.2006 № 185-V «Про управління об`єктами державної власності» (надалі - Закон № 185-V; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Відповідно до ст. 3 Закону № 185-V, об`єктами управління державної власності є: майно, яке передане казенним підприємствам в оперативне управління; майно, яке передане державним комерційним підприємствам (далі - державні підприємства), установам та організаціям; майно, яке передане державним господарським об`єднанням; корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій (далі - корпоративні права держави); державне майно, що забезпечує діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; державне майно, передане в оренду, лізинг, концесію; державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій; державне майно, передане в безстрокове безоплатне користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук; безхазяйне та конфісковане майно, що переходить у державну власність за рішенням суду.

Згідно з ст. 4 вказаного Закону, суб`єктами управління об`єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об`єктами державної власності; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління); Фонд державного майна України; органи, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські об`єднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації (далі - господарські структури); Національна академія наук України, галузеві академії наук.

Приписами ст. 5 Закону № 185-V визначено, що Кабінет Міністрів України є суб`єктом управління, що визначає об`єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об`єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам управління, визначеним цим Законом.

Здійснюючи управління об`єктами державної власності, Кабінет Міністрів України, серед іншого, визначає органи виконавчої влади та державні колегіальні органи, які здійснюють функції з управління об`єктами державної власності; встановлює порядок передачі об`єктів державної власності суб`єктам управління, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 1, 2 § 30 розділу 4 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950 акти Кабінету Міністрів з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень.

Розпорядження Кабінету Міністрів України видаються з питань: схвалення концепції реалізації державної політики у відповідній сфері, концепції державної цільової програми та концепції закону, директив, урядової заяви, листа, звернення, декларації, меморандуму тощо; затвердження державної цільової програми, плану заходів; утворення та затвердження складу робочих груп з питань ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; виділення коштів з резервного фонду державного бюджету; делегування повноважень Кабінету Міністрів органам виконавчої влади у передбачених законом випадках; передачі майна; кадрових та інших питань організаційно-розпорядчого характеру.

Враховуючи те, що визнано за державою в особі Фонду Державного майна України право власності на частину будівлі на площі Народній, 5 у в м. Ужгороді загальною площею 3676,4 кв. м, розпорядження Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 221-р про передачу названого нерухомого майна до сфери управління Державної судової адміністрації прийняте в межах повноважень та у спосіб, наданих відповідачу чинним законодавством.

Як свідчать матеріали справи, позивач виступає від імені держави власником частини будівлі за адресою: площа Народна, 5 у м. Ужгороді, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Наказом ДСА від 12.06.2017 № 743 зазначене нерухоме майно закріплене на праві оперативного управління за Закарпатським окружним адміністративним судом.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 22.06.2017 за Закарпатським окружним адміністративним судом зареєстроване право оперативного управління на вказаний об`єкт нерухомого майна.

Суд зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року по справі № 826/10720/18 встановлена правомірність передачі Закарпатському окружному адміністративного суду частину будівлі на праві оперативного управління.

Відповідач вважає, що під час прийняття пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 811 "Деякі питання використання державного майна професійними спілками, їх об`єднаннями" у частині доручення Фонду державного майна за участю Федерації професійних спілок, ДСА України у місячний строк вжити заходи до укладення договору оренди щодо переданої згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 221 "Про передачу частини будівлі у м. Ужгороді до сфери управління Державної судової адміністрації» будівлі для розміщення підрозділів Закарпатської обласної ради професійних спілок, відповідачем було реалізовано свою компетенцію щодо певного аспекту управління державним майном.

Колегія суддів погоджується із доводами позивача в цій частині і вважає, що Кабінет Міністрів України не наділений правом встановлювати порядок управління об`єктами державної власності суб`єктами управління, шляхом зобов`язання позивача до укладення договорів оренди.

Передача майна в оренду здійснюється орендодавцем згідно із законами України «Про оренду державного та комунального майна» та «Про управління об`єктами державної власності» на підставі згоди уповноваженого органу управління на оренду державного майна і пропозицій щодо умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне використання орендованого майна.

Закон «Про оренду державного та комунального майна» зокрема, регулює організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності (абзац другий частини першої статті 1 Закону).

Відповідно до статті 2 вказаного Закону орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Стаття 9 зазначеного Закону визначає порядок укладення договору оренди.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону про оренду фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

Згідно з абзацом першим частини третьої статті 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», уповноважений управляти державним майном орган, розглядає подані йому матеріали і протягом п`ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону про оренду орендодавець протягом п`яти днів після погодження умов договору оренди з органом, уповноваженим управляти відповідним майном (у випадках, передбачених цим Законом, - органом Антимонопольного комітету України), а в разі якщо заява про оренду майна не потребує узгодження (щодо оренди окремого індивідуально визначеного майна, крім нерухомого), протягом 15 днів після дати її реєстрації розміщує в офіційних друкованих засобах масової інформації та на веб-сайтах орендодавців оголошення про намір передати майно в оренду або відмовляє в укладенні договору оренди і повідомляє про це заявника.

Свобода договору є однією із засад цивільного законодавства. Так, відповідно до частини першої статті 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Таким чином, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

У даному випадку під час видання пункту 2 постанови № 811 щодо доручення Фонду державного майна за участю Федерації професійних спілок ДСА України у місячний строк вжити заходи до укладення договору оренди, відповідачем порушено не лише загальні засади цивільного законодавства щодо свободи договору та вільного волевиявлення, а й положення Конституції України та законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про оренду державного та комунального майна», «Про управління об`єктами державної власності».

Положеннями частини першої статті 5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» визначено, що Кабінет Міністрів України є суб`єктом управління, що визначає об`єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об`єкту управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам управління, визначеним цим Законом.

Повноваження Кабінету Міністрів України визначені статтею 116 Конституції України та статтею 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України.

Частиною другої статті 5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» встановлено вичерпний перелік повноважень Кабінету Міністрів України щодо управління об`єктами державної власності.

Відповідно до підпункту "п" пункту 18 частини другої статті 5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Кабінет Міністрів України визначає порядок проведення конкурсу на право оренди державного майна.

Згідно з пунктом 18-1 частини другої статті 5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Кабінет Міністрів України, у тому числі, затверджує методики оцінки об`єктів оренди, розрахунку, розподілу і використання плати за оренду (суборенду) державного майна.

Отже, як у Конституції України , так і у Законах України «Про Кабінет Міністрів України», «Про оренду державного та комунального майна», «Про управління об`єктами державної власності» відсутні норми, які надають повноваження Кабінету Міністрів України на власний розсуд зобов`язувати органи управління майном укладати договори оренди державного майна, яке перебуває у сфері їх управління.

Суд звертає увагу, що акти Кабінету Міністрів України з організаційно- розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України. Таким чином, відносно майна Кабінет Міністрів України видає розпорядження.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що окрім оскаржуваного пункту 2, постанова №811 містить, зокрема у п. 1 зміни до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу. В зв`язку із цим, видання акту уряду, який містить, як зміни до Методики, і носить нормативний характер, так і вирішує питання передачі майна і носить розпорядчий характер, у формі постанови Кабінету Міністрів України є реалізацією нормотворчих повноважень уряду у належній формі.

Суд, дослідивши матеріали справи, не погоджується із такими доводами відповідача з огляду на наступне.

На думку суду, відповідач не був позбавлений можливості реалізувати свої повноваження щодо розпорядження державним майном двома окремими актами (постановою та розпорядженням), оскільки пункти 1 і 2 постанови №811 є різними, як за своєю формою, так і за спрямованістю на регулювання суспільних відносин.

Перший пункт постанови носить нормативний характер та реалізується відповідачем за окремою процедурою, а другий пункт оскаржуваної постанови має розпорядчий характер та є актом індивідуальної дії щодо конкретних суб`єктів (Фонду державного майна, Державної судової адміністрації, Генеральної прокуратури України, Федерації профспілок України) та дія якого вичерпується з моменту вжиття заходів для укладення договорів оренди. Тому правомірність видання акту, який носить одночасно нормативний та розпорядчий характер належними доказами не підтверджено.

Крім того, положення пункту 2 постанови № 811 не є предметом регулюванню рішення Кабінету Міністрів України та можуть бути реалізовані відповідними органами влади в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом про оренду.

Так, міністерство юстиції України пропонувало виключити пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України, яким передбачалося Фонду державного майна разом із Федерацією професійних спілок, Державною судовою адміністрацією та Генеральною прокуратурою України у місячний строк вжити заходів до укладення договорів оренди щодо переданих згідно із розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 р. № 13 «Про передачу будівлі у м. Полтаві Генеральній прокуратурі України» та від 29 березня 2017 р. № 221 «Про передачу частини будівлі у м. Ужгороді до сфери управління Державної судової адміністрації» будівель для подальшого розміщення підрозділів Закарпатської і Полтавських обласних рад професійних спілок.

Зазначене підтверджується наявним в матеріалах справи висновком Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи до проекту постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання використання державного майна профспілками, їх об`єднаннями» від 21.08.2019.

Суд звертає увагу, що датою висновку Міністерства юстиції України зазначено 21.08.2019, що збігається із датою прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 811, тобто 21.08.2019.

Позиція щодо неможливості регулювання постановою Кабінету Міністрів України орендних правовідносини, а саме щодо надання профспілкам на умовах оренди державних приміщень, також підтверджується листом Фонду державного майна України від 07.08.2019 № 10-24-14348, який надіслано на адресу Мінекономрозвитку, про що 16.08.2019 було зазначено на нараді в Секретаріаті Кабінету Міністрів України.

Проект постанови листом від 20.08.2019 № 3211-05/34941-03 надіслано на погодження до Міністерства фінансів України, Мін`юсту та Фонду державного майна. Проект постанови № 811 погоджений Фондом із зауваженнями, які враховано, та Міністерством юстиції України із зауваженнями, які не враховано.

Міністерством юстиції України наголошено, що положення пункту 2 постанови № 811 не є предметом регулювання рішення Уряду Та можуть бути реалізовані відповідними органами влади в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом про оренду.

У Висновку Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи до проекту постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання використання державного майна профспілками, їх об`єднаннями» від 21.08.2019 також повідомлено, що матеріали, додані до проекту постанови № 811, не містять погодження Міністерства фінансів України, як це передбачено Регламентом Кабінету Міністрів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950 (далі - Регламент).

Відповідно до абзацу першого пункту 5 § 33 Регламенту проект акту Кабінету Міністрів України підлягає обов`язковому погодженню усіма заінтересованими органами, а також Мінфіном та Мінекономрозвитку (за винятком проекту розпорядження з кадрових питань).

Як вбачається із пояснювальної записки до проекту постанови в Міністерстві фінансів України проект постанови зареєстровано 21.08.2019 року.

Суд звертає увагу, що датою реєстрації у Міністерстві фінансів України проекту постанови вказано 21.08.2019 року, яка є ідентичною із датою прийняття відповідачем постанови № 811.

Таким чином, погодження зазначеного проекту постанови здійснювалося в одноденний термін.

Проте, суд зазначає, що в одноденний строк погоджуються заінтересованими органами проекти актів Кабінету Міністрів України з питань запобігання виникненню надзвичайних ситуацій і ліквідації їх наслідків (крім проектів актів про утворення урядових комісій з розслідування причин виникнення надзвичайних ситуацій), з інших питань, пов`язаних із виникненням загрози життю та/або здоров`ю населення, з невідкладний питань, пов`язаних з проведенням операції Об`єднаних сил, та з питань обороноздатності держави (абзац третій § 3 8регламенту).

Таким чином, вказані обставини фактично позбавили можливості Міністерство фінансів України надати свої зауваження щодо зазначеного проекту постанови.

Разом з тим, в пояснювальній записці розробник зазначає, що оскільки станом на 23.08.2019 Міністерство фінансів України не висловило позицію щодо проекту постанови, відповідно до § 39 Регламенту Кабінету Міністрів України, проект постанови вважається погодженим цим органом без зауважень.

Крім того, всупереч вимогам абзацу першого пункту 5 § 33 Регламенту проект оскаржуваної постанови не подавався на погодження до позивача, незважаючи на те, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 221 частину будівлі державної форми власності загальною площею 3676,4 кв. м на пл. Народній, 5, у м. Ужгороді передано до сфери управління Державної судової адміністрації.

Тобто оскаржувана постанова безпосередньо стосувалась державної судової адміністрації України та зачіпала не тільки її законні інтереси, але й інтереси Закарпатського окружного адміністративного суду, в зв`язку із тим, що нерухоме майно на пл . Народній, 5, у м . Ужгороді закріплено на праві оперативного управління за Закарпатським окружним адміністративним судом.

Таким чином, за результатами розгляду справи колегія суду дійшла до висновку про те що при прийнятті пункту 2 оскаржуваної постанови № 811 відповідач порушив права власника майна (позивача), зобов`язавши до вчинення відповідних дій без попередньої на те згоди, всупереч вимогам абзацу першого пункту 5 § 33 Регламенту, з перевищенням повноважень та з порушенням Конституції України, а також обмежив речове право оперативного управління Закарпатського окружного адміністративного суду. В зв`язку із наведеним пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №811 "Деякі питання використання державного майна професійними спілками, їх об`єднаннями" у частині доручення Фонду державного майна за участю Федерації професійних спілок, ДСА України у місячний строк вжити заходи до укладення договору оренди щодо переданої згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 221 "Про передачу частини будівлі у м. Ужгороді до сфери управління Державної судової адміністрації» будівлі для розміщення підрозділів Закарпатської обласної ради професійних спілок» підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

На думку колегії судів, доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) задовольнити повністю;

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №811 "Деякі питання використання державного майна професійними спілками, їх об`єднаннями" у частині доручення Фонду державного майна за участю Федерації професійних спілок, Державної судової адміністрації у місячний строк вжити заходи до укладення договору оренди щодо переданого згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року №221 "Про передачу частини будівлі у м. Ужгороді до сфери управління Державної судової адміністрації" будівель для розміщення підрозділів Закарпатської обласної ради професійних спілок;

3. Стягнути на користь Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) понесені судові витрати у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн) за рахунок бюджетних асигнувань Кабінету Міністрів України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено і підписано 04 березня 2020 року

Головуючий суддя Н.Г. Вєкуа

Судді: І.П. Васильченко

А.С Мазур