Справа № 826/17482/18
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Київ № 826/17482/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А,, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт-Бест»

до Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Спорт-Бест» з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним податкове повідомлення-рішення від 24 липня 2018 року № ГУ ДФС у м. Києві;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 24 липня 2018 року № ГУ ДФС у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення прийняте за результатами камеральної перевірки позивача, яка, як вказує позивач, в порушення вимог податкового законодавства контролюючим органом проведена повторно та за результатами якої повторно застосовано штрафні санкції за порушення п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України.

Крім того, позивач вказав на те, що застосовані до позивача штрафні санкції за наслідками проведення попередньої камеральної перевірки ним сплачені в повному обсязі.

На підставі викладеного, позивач стверджує про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яким повторно застосовано до нього штрафні санкції за аналогічне порушення, оскільки податковим законодавством не передбачено право контролюючого органу на проведення повторної камеральної перевірки щодо тих же обставин, що уже перевірялись у такому ж порядку, а також на повторне застосування до платника податків фінансових санкцій за те ж саме правопорушення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.11.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) за наявними у справі матеріалами. Вказаною ухвалою запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали подати до суду відзив на позовну заяву.

Представник відповідача позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Головним управлінням ДФС у м. Києві у відповідності до норм Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН позивача, якою встановлено порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних та за результатами якої винесено податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідачем у відзиві не вказано жодної правової позиції стосовно заявлених вимог, не пояснив на підставі чого проведено повторну перевірку позивача та застосовано до позивача фінансові санкції за те ж саме правопорушення.

Враховуючи предмет і підстави позову, а також положення статей 12, 257, 262 КАС України, суд розглядає адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4. пункту 20.1 та пункту 75.1 статті 75 в порядку пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Спорт-Бест» за 2015 рік, за результатами якої складено акт від 17.05.2016 № 307/26-55-12-06. Згідно висновків акта перевірки встановлено порушення позивачем пункту 120-1.1 статті 120 Податкового кодексу України граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі висновків акта від 17.05.2016 № 307/26-55-12-06 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.05.2016 № 297/12-06, яким застосовано штраф у розмірі 6054,13 грн.

Позивачем сплачено вказаний штраф у повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням від 16.06.2016 № 59 в сумі 6054,13 грн.

В подальшому, відповідачем на підставі підпункту 20.1.4. пункту 20.1 та пункту 75.1 статті 75 в порядку пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Спорт-Бест» за 2015 рік. Згідно висновків акта від 26.06.2018 року №8734/26-15-12-06-16/38705317 перевірки встановлено порушення позивачем пункту 120-1.1 статті 120 Податкового кодексу України граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі акта від 26.06.2018 року №8734/26-15-12-06-16/38705317 перевірки Відповідачем було прийнято податкове повідомлення- рішення від 26.06.2018 року № на суму штрафу у розмірі 6054,13 грн.

Позивач вважає, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням його притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення повторно, що суперечить положенням Конституції України та Податкового кодексу України, у зв`язку з чим звернувся за захистом порушених прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI.

Права контролюючого органу визначені статтею 20 Податкового кодексу України, так підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 вказаної статті встановлено, що контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.1 статті 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

При цьому, 01 січня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII, яким до Податкового кодексу України внесено зміни, зокрема щодо контрольно-перевірочної роботи.

Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнено другим абзацом відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, зазначені норми Податкового кодексу України свідчать, що на момент проведення перевірки предметом камеральної перевірки окрім питань правильності оформлення податкових декларацій можуть бути й інші питання такі як своєчасність реєстрації податкових накладних.

Згідно із пунктом 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пунктом 86.2 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, камеральною перевіркою встановлено, що згідно ІС «Єдиний реєстр податкових накладних» в період з жовтня по грудень 2015 року позивачем зареєстровані податкові накладні з порушенням граничного строку встановленого законом.

Вказане порушення тягне за собою накладання на платників, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 Податкового кодексу України покладено обов`язок щодо такої реєстрації податкових накладних, штрафу в розмірі, визначеному пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, а саме 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування. - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів та 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем повторно проведено камеральну перевірку щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Спорт-Бест» за жовтень-грудень 2015 рік, за результатами якої складено акт, в якому зафіксовано порушення позивачем пункту 120-1.1 статті 120 Податкового кодексу України граничних строків реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних вищезгаданих податкових накладних, що зареєстровані з порушенням строків.

Відповідно, за результатами вказаної повторної перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення, що є предметом спору у даній справі, яким застосовано штраф за одне і теж правопорушення на ту ж саму суму.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, які підтверджені наявними у матеріалах справи доказами, встановлено, що відповідачем повторно проведено камеральну перевірку стосовно позивача щодо своєчасності реєстрації податкових накладних, за результатами якої встановлено одне і те ж правопорушення, що призвело до безпідставного повторного застосування до підприємства штрафної (фінансової) санкції у розмірі 6054,13 грн., що є неприпустимим та порушує засади податкового контролю.

Аналізуючи викладене вище суд зазначає, що нормами Податкового кодексу України щодо підстав та порядку проведення камеральних податкових перевірок та застосування за їх результатами штрафних (фінансових) санкції не передбачено право (функції) податкового органу на проведення повторної камеральної перевірки щодо тих же обставин, що вже перевірялись у такому ж порядку, а також права контролюючого органу на повторе застосування до платника податків фінансових санкцій за те ж саме правопорушення.

Під час розгляду справи відповідачем жодним чином не спростовано зазначене та не надано належних і достовірних доказів відносно наявності обставин, які зумовлюють проведення по суті повторної перевірки платника.

Відповідачем повністю проігноровано наведені позивачем обставини у позові та не спростовано їх належними доказами чи поясненнями.

Положеннями пункту 116.2 статті 116 Податкового кодексу України встановлено, що за одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції, передбаченої Податковим Кодексом та іншими законами України.

Зміст вказаної норми, що застосовується у рамках взаємовідносин податкового органу і платників податків узгоджується з положенням статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд зазначає, що приймаючи оскаржуване податкове-рішення відповідач повторно притягує позивача до фінансової відповідальності у вигляді накладення штрафної санкції на підставі одного того самого правопорушення у таку ж саму суму, що суперечить податковому законодавству і Конституції України.

Згідно з вимогами частини першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Разом з тим, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд зверну увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У рішенні від 20 жовтня 2011 р. «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 17 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і податкові органи зокрема, зобов`язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у даному випадку - за рахунок платника податку).

У даному випадку відповідачем не дотримано принципу «належного урядування».

Таким чином, дії податкового органу щодо застосування штрафних санкцій за податкове правопорушення, за яке платник податків уже поніс фінансову відповідальність у такому ж розмірі є неправомірними та безпідставним, а відтак не повинні спричиняти для позивача негативні наслідки у вигляді сплати донарахованих штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідачем протиправно винесено податкове повідомлення-рішення 24.07.2018 року №, отже порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем під час розгляду справи надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що податкове-повідомлення рішення є протиправним і підлягає скасуванню, а позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт-Бест» (01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, буд.1, офіс 3) до Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним податкове повідомлення-рішення від 24 липня 2018 року № ГУ ДФС у м. Києві;

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 24 липня 2018 року № ГУ ДФС у м. Києві

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт-Бест» (01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, буд.1, офіс 3) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Суддя І.А. Качур