Справа № 160/2523/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 березня 2020 року Справа № 160/2523/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області Шульги Анатолія Вікторовича про визнання протиправною бездіяльності та захист прав, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області Шульги Анатолія Вікторовича, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність начальника Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області Шульги Анатолія Вікторовича, яка виявилась у порушенні механізму, порядку, шаблону розгляду заяви від 18.12.2019 року, згідно з порядком ст. ст. 18, 19 Закону України «Про звернення громадян»;

- захистити інтереси ОСОБА_1 , пов`язані з правом на захист, зазначивши окремим пунктом закон чи інший нормативно-правовий акт, вимоги яких порушено начальником Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області Шульгою Анатолієм Вікторовичем, згідно з ст. 249 КАС України;

- визнати протиправною бездіяльності начальника Тернівського відділення поліції Головного управління Дніпропетровської області Шульги Анатолія Вікторовича, яка виявилася у неприйнятті після розгляду заяви від 18.02.2019 року рішення, постанови, тобто правового акту на підставі ст. ст. 7, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян»;

- захистити права ОСОБА_1 на інформацію, зазначивши окремим пунктом рішення, що без винесення за результатами розгляду звернення рішення, постанови, тобто правового акту начальником Тернівського відділення поліції Головного управління Дніпропетровської області Шульгою Анатолієм Вікторовичем, заява від 18.02.2019 року вважається належно не розглянутою.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, разом з позовом ОСОБА_1 надав суду клопотання про призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції, з приводу чого суд зазначає таке.

Приписами ст. 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 257 КАС України, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Аналіз вищевикладених норм вказує, що КАС України визначає, що вказана вище категорія справ розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за правилами, визначеними ст. 263 КАС України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 195 КАС України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості.

З урахування цього, суд зазначає, що принцип змагальності сторін під час розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, учасники справи реалізують, обґрунтовуючи свої доводи чи заперечення, та можуть подавати до суду заяви по суті справи у спрощеному позовному провадженні.

Суд, враховуючи предмет спору, характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників в адміністративній справі, вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим, немає необхідності і у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 04.10.2010 року у справі «Меньшакова проти України (заява № 377/02) зазначено, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).

Право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (рішення у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93). Суд підкреслює, що у сфері тлумачення національного законодавства, зокрема, процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні, його роль обмежується перевіркою того, чи результати такого тлумачення національними органами влади, особливо судами, відповідають Конвенції (рішення у справі «Звольський та Звольська проти Чешської Республіки» (Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic), заява № 46129/99, п. 46, ЕСПЛ 2002-ІХ).

Отже, з урахуванням положень частини 6 статті 12, частин 2, 3 статті 257, частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа є справою незначної складності та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі у вказаній частині позовних вимог немає.

Крім того, разом з позовом ОСОБА_1 надав суду заяву про витребування доказів, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

При цьому, суд наголошує на тому, що відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Приписами ч. 3 ст. 80 КАС України визначено, що про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 6 ст. 80 КАС України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

З урахування викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про витребування доказів.

Також, позивач заявив клопотання про поновлення строків звернення до адміністративного суду, зазначивши, що вперше він подав позов 12.10.2019 року, а 24.01.2020 року одержав ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року про повернення позову у справі № 160/10209/19. Позивач 26.12.2019 року повторно подав позов, а 25.02.2020 року одержав ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року про повернення позову у справі № 160/147/20. За поясненнями позивача, він не мав змоги дізнатися про винесення вказаних судових рішень для своєчасного виконання визначених у них вимог суду, тому знову звертається до суду з тим же позовом.

З цього приводу суд зазначає, що з урахуванням положень статей 121, 122 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що позивач звертався до суду, проте йому було повернуто позовну заяву, вважає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, та вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду з позовом.

Підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі немає.

Керуючись статтями 12, 72, 77, 80, 121, 122, 171, 195, 257, 260, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Відкрити провадження в адміністративній справі № 160/2523/20.

У задоволенні заяви позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції відмовити.

Призначити розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею Лозицькою І.О.

Заяву позивача про витребування доказів у справі задовольнити.

Відповідачу протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали надати до суду:

- відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву;

- копію цього відзиву із доданими до нього документами надіслати позивачу та надати суду докази його надіслання, згідно з вимогами статей 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України;

- відповідь на заяву ОСОБА_1 від 18.02.2019 року разом з доказами її направлення заявнику та її отримання ним;

- інформацію про нормативно-правові акти, якими керувався відповідач при розгляді заяви ОСОБА_1 від 18.02.2019 року;

- підтвердження отримання ОСОБА_1 нормативно-правових актів щодо його заяви від 18.02.2019 року;

- вихідний номер і дату відправки ОСОБА_1 повідомлення про день, час і місце розгляду його заяви від 18.02.2019 року, докази вручення повідомлення, а за їх відсутності зазначити причини їх відсутності;

- документ, де зазначені особи, час, день, місце, де розглядалась заява ОСОБА_1 від 18.02.2019 року.

Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Інформацію щодо адміністративної справи учасники справи можуть отримати на офіційному порталі судової влади України у мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://adm.dp.court.gov.ua/sud0470/gromadyanam/csz/.).

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Лозицька