Справа № 400/2268/19
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2268/19

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Дата і місце ухвалення: 25.11.2019р., м.Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року по справі за позовом Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№83)» до Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, про визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року Державна установа «Арбузинська виправна колонія (№83)» звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (на час звернення Арбузинський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області), третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, в якому просила суд: визнати неправомірними дії державного виконавця Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дерій М.А., щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 07.02.2019 року (ВП 58312065) та похідної від неї постанови від 15.05.2019 року про відкриття виконавчого провадження №58312065 щодо примусовою стягнення з позивача на користь держави виконавчого збору в сумі 16692,00 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову від 07.02.2019 року про стягнення виконавчого збору у ВП №58312065; визнати протиправною та скасувати постанову від 15.05.2019 року про відкриття виконавчого провадження №58312065.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 07.02.2019 року про стягнення виконавчого збору у ВП № 58312065 у сумі 16692,00 грн.

Визнано протиправною та скасовано постанову Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 07.02.2019 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій ВП №58312065 у сумі 200,00 грн.

Визнано протиправною та скасовано постанову Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 15.05.2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП №59117283 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 12.12.2019 року Арбузинський районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також не правильне застосування норм матеріального права, що призвело до не правильного вирішення справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання. В свою чергу, примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. Тобто, одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору, яке є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій.

Також, апелянт посилається на те, що висновок суду першої інстанції про те, що виконавчий збір розраховується виходячи з фактично стягнутої або повернутої суми є необґрунтованим, оскільки відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Апелянт вважає помилковим посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.05.2018 року по справі №908/2356/16, оскільки предметом оскарження у даній справі була постанова про стягнення виконавчого збору, винесена 02.06.2017 року, тобто під час дії редакції ст.27 Закону №1404-VIII до внесення до неї змін Законом України від 03.07.2018 року №2475 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», які набрали чинності 28.08.2018 року.

У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року та закриття провадження у справі.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.08.2018р. по справі №814/398/18, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2018р., задоволено частково позов ОСОБА_1 до Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№83) Міністерства юстиції України про зобов`язання вчинити певні дії. Зобов`язано ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення та перерахувати та виплатити грошову допомогу при звільненні в частині оплати позивачу лікарняного з 09.08.2016р. по 21.08.2016р. Стягнуто з ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати грошового забезпечення з 10.05.2017р. по день фактичного розрахунку - 15.06.2017р. в сумі 3981,25 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 259,40 грн.

На виконання зазначеного судового рішення 18.12.2018р. Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист, який 29.01.2019р. ОСОБА_1 надіслав на виконання до Арбузинського районного відділу ДВС.

07.02.2019р. головним державним виконавцем Арбузинського районного відділу ДВС Мазюк А.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №58312065) з виконання виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду №814/398/18, виданого 18.12.2018р. Зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Стягнуто з боржника виконавчий збір / основну винагороду приватного виконавця в розмірі 16692 грн.

Того ж дня, головним державним виконавцем Арбузинського районного відділу ДВС Мазюк А.О. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №58312065, якою поставлено стягнути з боржника ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» виконавчий збір в сумі 16692 грн.

Листом від 15.02.2019р. ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» повідомила відповідача, що на виконання судового рішення по справі №814/398/18, згідно платіжних доручень №1449, №1451, №1453 від 04.12.2018р. та №1467 від 07.12.2018р., ОСОБА_1 було нараховано та перераховано недоотримане грошове забезпечення за період знаходження на лікарняному з 09.08.2016р. по 21.08.2016р. в розмірі 834 грн. в частині окладу 377,42 грн., надбавки за спеціальне звання 50,32 грн., надбавки за вислугу років (30%) 128,32 грн. та надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби (50%) 278,03 грн. за 13 календарних днів, середній заробіток за час затримки виплати грошового забезпечення в сумі 3981,25 грн. та компенсовано судові витрати в розмірі 259,40 грн.

Також, зазначено, що здійснити перерахунок грошової допомоги при звільненні в частині оплати лікарняного немає підстав, так як відповідно до п.18.2 наказу №222 одноразова грошова допомога нараховується з усіх видів грошового забезпечення, окрім одноразових виплат, за повний календарний місяць перед звільненням, тоді як ОСОБА_1 звільнений з 10.05.2017р.

Листом від 23.04.2019р. ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» повідомила відповідача про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні в частині оплати лікарняного в сумі 834,09 грн. платіжним дорученням №460 від 19.04.2019р.

Постановою державного виконавця Арбузинського районного відділу ДВС Дерій М.А. від 14.05.2019р. закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду №814/398/18, виданого 18.12.2018р., на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду).

15.05.2019р. державним виконавцем Арбузинського районного відділу ДВС Дерій М.А. відкрито виконавче провадження №59117283 з виконання постанови №58312065 від 07.02.2019р. про стягнення з ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» виконавчого збору в сумі 16692 грн.

19.02.2019р. головним державним виконавцем Арбузинського районного відділу ДВС Мазюк А.О. прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (ВП №58312065) в сумі 200 грн.

Не погоджуючись з правомірністю постанов Арбузинського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 07.02.2019 року про стягнення виконавчого збору у ВП №58312065 та від 15.05.2019 року про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №58312065 від 07.02.2019 року про стягнення виконавчого збору в сумі 16692 грн. ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» оскаржила їх в судовому порядку.

Вимоги позову обґрунтовано тим, що виконавчий збір за своєю правовою природою є збором, який сплачується боржником за примусове виконання виконавчого документа, та розраховується виходячи з фактично стягнутої або повернутої суми. Боржником у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду №814/398/18, виданого 18.12.2018р., грошові кошти на користь стягувача перераховано в добровільному порядку, тобто відсутнє фактичне стягнення державним виконавцем за виконавчим документом. У зв`язку з цим, позивач вважає, що у державного виконавця Арбузинського районного відділу ДВС були відсутні законні підстави для стягнення виконавчого збору в розмірі 16692 грн.

Суд першої інстанції визнав обґрунтованими такі доводи позивача та задовольнив їх.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» виходячи з наступного.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 4, 8 ст.19 Закону №1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

Згідно ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частинами 1-4 статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно ч.3 ст. 39 Закону №1404-VIII у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Згідно ч.3 ст.40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, закінчення виконавчого провадження згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», як це має місце у спірних правовідносинах, є підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

При зверненні з позовом до суду ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» вказує, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. У спірних правовідносинах боржником добровільно виконано виконавчий лист Миколаївського окружного адміністративного суду №814/398/18, виданий 18.12.2018р., заходи примусового виконання рішення суду відповідачем не здійснювалися.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів позивача, з яким погодився суд першої інстанції, оскільки з аналізу приписів ст.ст. 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій з поміж-іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню.

З огляду на вищевикладене вбачається, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця.

При вирішенні спору судом першої інстанції залишено поза увагою, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання» №2475-VII від 03.07.2018р., який набрав чинності 28.08.2018р., у частині другій статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14.05.2018 року по справі 3908/2356/16, оскільки у вказаному рішенні надано правову оцінку правовідносинам, які виникли до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання» №2475-VII від 03.07.2018 року, який набрав чинності 28.08.2018 року, у частину другу статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

При вирішенні спору колегія суддів враховує положення ч.9 ст.27 Закону №1404-VIII, якою передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Однак вказана норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки матеріалами справи підтверджено, що рішення суду у справі №814/398/18 позивачем виконано у повному обсязі 19.04.2019р., про що повідомлено відповідача листом від 23.04.2019р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що у спірних правовідносинах Арбузинський районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) діяв на підставі Закону України «Про виконавче провадження» та у межах своїх повноважень, доводи ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» щодо відсутності підстав для стягнення виконавчого збору є необґрунтованими та спростовуються зібраними по справі доказами. А відтак, підстав для задоволення позову колегія суддів не вбачає.

Варто зазначити, що суд першої інстанції визнав протиправною та скасував постанову Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 07.02.2019 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій ВП №58312065 у сумі 200,00 грн., в той час як вказана вимога ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» не заявлялася і питання щодо виходу за межі позовних вимог в цій частині судом не вирішувалося.

Оскільки при вирішенні справи суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, а також не правильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, в порядку ст.317 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)».

В поданій апеляційній скарзі Арбузинський районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року та закрити провадження у справі. При цьому, апелянт не зазначає наявності, визначених 238 КАС України, підстав, які б могли бути підставою для закриття провадження у справі.

Таким чином, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№83)» до Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, про визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування постанов.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено на підписано 04.03.2020р.

Головуючий суддя Бойко А.В.
Судді Федусик А.Г. Шевчук О.А.