Справа № 140/2025/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2025/19 пров. № А/857/6/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гуляка В.В., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року (головуючий суддя Валюх В.М., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в якому просив визнати бездіяльність протиправною і зобов`язати перерахувати пенсію і виплатити перераховане з врахуванням розміру 88 % відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2016.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням її розміру 88 процентів відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2016 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 88 (вісімдесят вісім) процентів відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2016 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 765 гривень 80 копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, його незаконним та необгрунтованим і таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального, і просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року, та ухвалити нове, законне та обгрунтоване рішення.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвалою Волинського окружного адміністративного суду 05.07.2019 справу № 140/2025/19 визнано типовою, проте, обставинами зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права є: а) позивач є особою, якій призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; б) відповідачем є відповідне Головне управління Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває позивач; в) предметом спору є зміна відсоткового значення розміру пенсії при здійсненні її перерахунку з 01 січня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 у зв`язку з підвищенням сум грошового забезпечення, що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30серпня 2017 року № 704.

Дана справа не відповідає названим обставинам, адже предметом спору є зміна відсоткового значення розміру пенсії при здійсненні її перерахунку з 01 січня 2016 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 у зв`язку з підвищенням сум грошового забезпечення, що визначені станом на 01 січня 2016 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988.

Тобто, дана справа в якій судом першої інстанції ухвалено рішення з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, не відповідає ознакам типової справи,

В описовій частині рішення суд зазначає, що відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 (далі Закон №2262), яка застосовується саме при призначенні пенсії, тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії (90%), яке обчислювалося відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Такий висновок суду є помилковим з огляду на те, що позивачу призначено пенсію 01.12.1995 в розмірі 75% грошового забезпечення (копія висновку про призначення пенсії знаходиться в матеріалах справи).

Тобто, враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №240/5401/18 відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні ОСОБА_1 має залишитися незмінним, а саме 75%.

У поданому відзиві позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII, яка призначена з 01.12.1995 у розмірі 75 процентів від суми грошового забезпечення. Згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , відповідно до таблиці про перерахунок пенсії за вислугу років від 23.11.2005 пенсія за вислугу років виплачувалася у розмірі 88 процентів та до здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2016, виходячи із розміру 70 процентів грошового забезпечення.

22.03.2018 Ліквідаційна комісія УМВС України у Волинській області сформувала та скерувала до ГУ ПФУ у Волинській області довідку № 1352 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , згідно якої відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-XII, Постанов КМУ № 988 та № 103 розмір грошового забезпечення за нормами, чинними станом на січень 2016 року, за прирівняною посадою поліцейського начальник відділення, що не входить до складу відділу до посади на день звільнення зі служби начальник відділення паспортної реєстрації та міграційної роботи Нововолинського МВ УМВС становить: посадовий оклад - 2950,00 грн.; оклад за спеціальним званням підполковник поліції - 2200,00 грн.; надбавка за стаж служби (50 %) - 2575,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10 %) - 295,00 грн.; премія (0,32 %) - 25,66 грн., всього - 8045,66 грн.

ГУ ПФУ у Волинській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016, виходячи із розміру 70 процентів від суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 22.03.2018 № 1352, розмір перерахованої пенсії з 01.04.2018 складає 5698,39 грн.

28.05.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку та виплату пенсії у розмірі 88 процентів від суми грошового забезпечення з 01.01.2016. ГУ ПФУ у Волинській області листом від 03.06.2019 № 555/Л-01 повідомило позивача про те, що перерахунок його пенсії, з урахуванням 70 процентів грошового забезпечення, здійснено за чинною редакцією Закону № 2262-XII

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував, що згідно пункту «а» ч.ч. 1, 2 ст. 13 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугою строків служби призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорій 2 та 3 - 80 процентів.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 15.06.2004 № 1769-IV, який набрав чинності з 01.01.2015, встановлено, що особи, яким раніше призначено пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», мають право на перерахунок пенсій з урахуванням положень цього Закону та виплату 50 відсотків перерахованої пенсії з 1 січня 2005 року, а з 1 січня 2006 року - 100 відсотків перерахованої пенсії. У разі якщо внаслідок перерахунку за нормами цього Закону розмір пенсії або виплачуваної в період з 1 січня 2005 року до 1 січня 2006 року її частини зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Як з`ясовано судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 був звільнений у відставку за віком згідно із наказом УМВС України у Волинській області від 01.12.1995 № 73о/с, на день звільнення його вислуга становила 31 рік, при цьому, з урахуванням обмежень щодо максимального розміру пенсії - 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу), йому з 01.12.1995 була призначена пенсія за вислугу років у максимальному розмірі 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення. В подальшому, у листопаді 2005 року, відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1769-IV, йому здійснено перерахунок пенсії, та з урахуванням того, що позивач був звільнений у відставку за віком та мав вислугу 31 рік, після зазначеного перерахунку та до здійснення перерахунку у 2018 році позивач отримував пенсію у розмірі 88 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 3 Постанови № 103 передбачено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (Офіційний вісник України, 2015 р., № 96, ст. 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивачу здійснено з 01.01.2016 перерахунок пенсії, виходячи із розміру 70 процентів від суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 22.03.2018 № 1352, при цьому, при здійсненні перерахунку та визначенні розміру пенсії відповідач застосував чинну норму ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII.

Суд першої інстанції при вирішенні даного спору враховував правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у зразковій справі № 240/5401/18.

Відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України. Такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-XII, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. На момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Разом з тим застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону № 2262-XII, яка змін не зазнавала, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

При перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII на підставі Постанови № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

При призначенні пенсії позивачу її розмір був визначений на рівні 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення (максимальний розмір), а в подальшому при здійсненні її перерахунку відповідно до норм законодавства її розмір (з урахуванням підстави звільнення та вислуги років) був визначений на рівні 88 процентів відповідних сум грошового забезпечення. На думку суду, при здійсненні перерахунку з 01.01.2016 відповідач не мав правових підстав для зменшення з 88 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення розміру пенсії позивача.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, а тому підставно задовольнив такі.

Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року по справі № 140/2025/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді В. В. Гуляк
Т. І. Шинкар