Справа № 404/710/20
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/710/20
Номер провадження 2-а/404/59/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д

за участю секретаря Барахманської А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, старшого лейтенанта поліції (перший батальйон, перша рота) Савич Дмитра Валерійовича (місцезнаходження: вулиця Бутусова, 22б, місто Кропивницький, 25030), про визнання протиправними дії інспектора та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом визнання протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, старшого лейтенанта поліції Савич Дмитра Валерійовича по винесенню постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАК № 1990531 від 18 січня 2020 року.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що 18 січня 2020 року відносно позивача інспектором Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, старшим лейтенантом поліції Савич Дмитром Валерійовичем складено постанову серії ЕАК № 1990531 від 18 січня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Вину у вчиненні адміністративного правопорушення позивач не визнає, а вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 лютого 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції у місті Кропивницькому Департаменту патрульної поліції (а.с. 33-35).

Позивач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 42).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 39), причини неявки суду не повідомив.

Через канцелярію суду відповідачем надано відзив № 154/20 від 02.03.2020 року (вх.. № 9098 від 04.03.2020 року) та докази на їх підтвердження (а.с. 45-67). Відповідач не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 40), причини неявки суду не повідомив.

Зважаючи на те, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Інспектором Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, старшим лейтенантом поліції Савич Дмитром Валерійовичем 18 січня 2020 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1990531 від 18.01.2020 року, в якій зазначено, що 18 січня 2020 року о 09 год. 27 хв. в місті Кропивницькому по вулиці Холодноярська, 151 А, водій керував транспортним засобом AUDІ 08, державний номер НОМЕР_1 в населеному пункті позначеним дорожнім знаком 5.45 та рухався зі швидкістю 86 км/год, перевищив дозволену швидкість в населеному пункті на 36 км/год, чим порушив пункт 12.4 Правил дорожнього руху Порушення швидкості режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

До позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки, як викладено в позові, діяв в стані крайньої необхідності. Крім того, зазначив, що постанова винесена не у спосіб, передбачений законом, так як інспектор діяв упереджено, не об`єктивно, вніс до постанови неправдиві відомості, постанову виніс поза межами розгляду справи та не досліджуючи докази у справі. Тому позивач звернувся із позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі -Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пунктом 1 розділу І Інструкції № 1395).

Згідно з пункту 4 розділу І Інструкції № 1395, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 та 2 розділу III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених частини першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. При цьому, за частиною четвертою цієї статті суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 251, статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За частинами першою, другою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтями 73,74 Кодексу адміністративного судочинства України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 3 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті повинна містити відомості, зокрема, про технічний запис, яким здійснено фото або відеозапис.

В оскаржуваній постанові зазначено, що до постанови додається відеофіксація з пристрою TRUCAM ТО000429 (а.с. 31-32). Крім того, відповідачем до відзиву наданий диск з відеофіксацією правопорушення (а.с. 68).

Так, відповідно до частини першої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 12.9. «б» Правил дорожнього руху, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (пункт 12.4 Правил дорожнього руху).

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (пункт 12.1 Правил дорожнього руху).

Пунктом 12.3 Правил дорожнього руху встановлено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Водночас, за приписами статті 18 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Із пояснень позивача та відеофіксації правопорушення вбачається, що позивач не заперечує факт перевищення ним швидкості. Вказує, що діяв в стані крайньої необхідності, оскільки під час руху побачив, що на дорогу котиться м`яч, який в той час перетинав бордюр, а за м`ячем біжать діти.

Однак, на відеофіксації правопорушення вказані позивачем обставини відсутні.

На підтвердження своєї позиції, позивачем до матеріалів справи додано письмові пояснення громадянина ОСОБА_2 (а.с. 43), які не можуть бути прийняті судом до уваги, так як не відповідають вимогам допустимості та достовірності у розумінні статтей 74, 75 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, про необхідність збільшити швидкість (всупереч пункту 12.3 Правил дорожнього руху) для усунення небезпеки, позивачем не повідомлено інспектору під час розгляду справи. А з даного відеозапису вбачається, що інспектором дотримана процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Також здійснюючи перевірку правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд повинен встановити, чи відповідають надані відповідачем докази критеріями належності, допустимості і достовірності.

Спірна постанова містить посилання на засіб вимірювальної техніки ТО000429, яким зафіксовано правопорушення (а.с. 31).

Лазерний вимірювач швидкості TRUCAM LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 20212 року № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений типу засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TRUCAM», який зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ3197-12 (а.с. 60).

Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки від 27 листопада 2019 року за номером № 22-01/17461, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метеорології, сертифікації та захисту прав споживачів», (чинне до 27 листопада 2020 року), лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TRUCAM LTI 20/20 № ТС 000429 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювання швидкості від 2км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка вимірювання швидкості в ручному та автоматичному режимах: +- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +- 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год (а .с. 59).

Проведення повірки передбаченого Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року за номером № 193.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TRUCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявність виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року за номером № 04/02/03-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних (а.с. 63).

Згідно пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

Отже у відповідності до сертифікату, свідоцтва про повірку та відповідно до положень Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», прилад TruCAM LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки.

Відповідачем надано до суду копії: свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17461 на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TRUCAM LTI 20/20 № ТС 000429 (чинне до 27 листопада 2020 року) (а.с. 59)., сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012 від 29 серпня 2012 року (а.с. 60), експертний висновок (а.с. 63). Лазерний вимірювач TRUCAM LTI 20/20 відповідає вимогам експлуатаційних документів (а.с. 61).

Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не доведено наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАК № 1990531 від 18 січня 2020 року.

Щодо вимоги позовної заяви, в частині визнання дій інспектора щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне зазначити, що частиною третьою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, нормами Кодексу адміністративного судочинства України у даному випадку не передбачено право суду на визнання або не визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними (незаконними), а тому позовні вимоги і в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 18, 122, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення; статтями 72, 73, 74, 75, 76 159, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАК № 1990531 від 18 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 , залишити без змін. Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, старшого лейтенанта поліції (перший батальйон, перша рота) Савич Дмитра Валерійовича (місцезнаходження: вулиця Бутусова, 22б, місто Кропивницький, 25030), про визнання протиправними дії інспектора та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05.03.2020 року.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда