Справа № 160/1829/20
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2020 року Справа № 160/1829/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю РОСВЕН ІНВЕСТ Україна про визнання протиправною та скасування постанови від 13.09.2019 року,-
ВСТАНОВИВ:
1. 14.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю РОСВЕН ІНВЕСТ Україна, в якій просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову від 13.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною у виконавчому провадженні №60053855 при примусовому виконанні виконавчого напису №3459 виданого 04.09.2019 року приватним нотаріусом БРНО Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною.
2. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 14.02.2020 року вказана справа була розподілена судді Ількову В.В.
3. Ухвалою суду від 17.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю РОСВЕН ІНВЕСТ Україна про визнання протиправною та скасування постанови від 13.09.2019 року, було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
4. Позивачем в строк, визначений в ухвалі суду від 17.02.2020 року, були усунуті недоліки позовної заяви.
5. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року відкрито провадження у справі №160/1829/20, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, в порядку положень ст. 262 КАС України, з урахуванням вимог статті 287 КАС України.
6. Також, ухвалою суду від 24.02.2020 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
- постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2019 року, прийняту приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною у виконавчому провадженні №60053855;
- матеріалів виконавчого провадження №60053855, щодо виконання виконавчого напису № 3459 від 04.09.2019 року, виданого приватним нотаріусом БРНО Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною та всі наявні матеріали щодо суті цього спору.
7. Проте, витребуваних судом доказів по справі на виконання вимог ухвали суду від 24.02.2020 року та відзиву на адміністративний позов ОСОБА_1 відповідачем до суду надано не було.
8. За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
9. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
10. У відповідності до вимог ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
11. Отже, рішення у цій справі приймається судом 04.03.2020 року, тобто у межах строку, встановленого ст.ст. 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
13. 05.02.2020 року він отримав фотокопію постанови від 13.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження №ВП60053855, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. у виконавчому провадженні №60053855, де зазначено, що підставою для винесення постанови у виконавчому провадженні №60053855 є виконавчий напис №3459, який видано 04.09.2019 року, приватним нотаріусом БРНО Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною.
15. Також, позивач вказав про те, що у нього відсутнє будь-яке майно чи грошові кошти на території м. Києва, та жодних угод, в тому числі, фінансового характеру за останні 3 роки, він не укладав.
16. Позивач, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та працює та отримує дохід у м. Дніпрі.
17. На думку позивача, з врахуванням того, що його місце проживання та місце його роботи не відноситься до виконавчого округу, на території якого відповідач здійснює діяльність, згідно відомостей, які містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, виконавчий документ у виконавчому провадженні №60053855 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, тобто з порушенням норм чинного законодавства.
18. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем в порушення ст.ст. 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено неправомірну постанову від 13.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження №60053855, яка підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
19. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративний справі №160/1829/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю РОСВЕН ІНВЕСТ Україна про визнання протиправною та скасування постанови від 13.09.2019 року, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін в порядку положень ст.ст.262, 287 КАС України.
20. Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом двох днів з дня одержання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
21. Відповідно до витягу з веб-порталу судової влади України, який наявний у матеріалах справи, 25.02.2020 року судом було оприлюднено ухвалу про відкриття провадження у адміністративній справі №160/1829/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю РОСВЕН ІНВЕСТ Україна, про визнання протиправною та скасування постанови від 13.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60053855.
22. Згідно з вимогами ч.2 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі.
23. 25.02.2020 року на електронну пошту відповідача була направлена копія ухвали суду про відкриття провадження від 24.02.2020 року у справі № 160/1829/20 разом із копією позовної заяви із додатками.
24. 03.03.2020 року на електронну пошту відповідача повторно була направлена копія ухвали суду про відкриття провадження від 24.02.2020 року у справі № 160/1829/20 разом із копією позовної заяви із додатками, що також підтверджується матеріалами справи.
25. Згідно з вимогами ч.2 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала вважається врученою.
26. Проте, у передбачені положеннями КАС України строки, відповідач до суду відзив та витребувані ухвалою суду від 24.02.2020 року докази по справі не надав, про причини неподання відзиву та доказів по справі суд не повідомив.
27. На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
ІV. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ
28. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року відкрито провадження у справі №160/1829/20, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, в порядку положень ст. 262 КАС України, з урахуванням вимог статті 287 КАС України.
29. Також, цією ухвалою суду від 24.02.2020 року, ТОВ РОСВЕН ІНВЕСТ Україна було запропоновано надати пояснення по справі №160/1829/20.
30. ТОВ РОСВЕН ІНВЕСТ Україна письмові пояснення по справі не надали, хоча повідомлялася судом належним чином згідно з положень КАС України, що підтверджується матеріалами справи.
V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
34. Вважаючи таку постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2019 року протиправною та незаконною, та такою, що порушує права позивача, останній звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів.
VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ
35. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».
36. У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
37. Відповідно до статті 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3)законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6)гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
38. Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як виконавчих написів нотаріусів.
39. Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
40. Пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
41. Місце виконання рішення визначене положеннями статті 24 Закону №1404-VIII.
42. Частинами 1 та 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
43. Частиною першою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
44. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
45. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
46. Частиною третьою статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
47. Згідно частини першої статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».
48. Таким чином, системний аналіз норм чинного законодавства свідчить, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: або за місцем проживання, перебування, роботи боржника, або за місцезнаходженням його майна. Однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення.
VІІ. ОЦІНКА СУДУ
49. Надаючи оцінку доводам сторін щодо правомірності прийняття оскаржуваної постанови від 13.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. у виконавчому провадженні №60053855 при примусовому виконанні виконавчого напису №3459, виданого 04.09.2019 року, приватним нотаріусом БРНО Київської області Гамзатовою А.А., суд виходить із такого.
50. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що виконавчим округом приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни визначено: м.Київ, що також підтверджується матеріалами справи, та не спростовано відповідачем.
51. Отже, відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII відповідач приймає до виконання виконавчі документи, та, відповідно, відкриває виконавче провадження за місцем проживання, перебування, роботи боржника, яким є Київ або у разі наявності майна боржника, місцем знаходження якого є м.Київ.
53. У той же час, боржник у виконавчому провадженні №60053855 ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 .
54. Також, місце реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується паспортом позивача, копія якого наявна в матеріалах справи.
55. До суду протягом усього строку розгляду адміністративної справи відповідачем не надано доказів наявності у позивача майна на території міста Києва.
56. Іншого матеріали справи не містять.
57. Щодо наявності у позивача відкритого карткового рахунку грошових коштів.
58. Відповідно до ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
59. Статтею 179 Цивільного кодексу України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
60. Згідно з п.3.1 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).
61. Відповідно до п.7.1 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання та кореспондентські рахунки.
62. Таким чином, наявність самого рахунку в банку, за відсутності на ньому коштів чи цінностей, не породжує цивільні права та обов`язки, оскільки рахунок це - засіб, механізм, спосіб безготівкового здійснення розрахунків, отримання готівки чи інший спосіб розпорядження коштами, що на ньому знаходяться за волевиявленням власника цих коштів. При цьому, наявність рахунку у банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві, не є тотожнім місцезнаходженню майна боржника, зокрема, його грошових коштів.
63. Будь-яких доказів на підтвердження знаходження на рахунку відкритого в банку, що знаходиться у м.Києві, грошових коштів позивача, що б давало підстави вважати їх майном боржника - матеріали справи не містять.
64. Отже враховуючи вищевикладене, а також, те що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та за відсутності в нього майна в м. Києві, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 60053855 від 13.09.2019 року, тобто з порушенням частини другої статті 24 Закону № 1404-VIII.
65. Таким, чином, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що відповідач, виніс оскаржувану позивачем постанову від 13.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження, не на підставі та не у спосіб, які визначені Конституцією та законами України.
66. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про неправомірність оскаржуваного рішення, визнання протиправною та скасуванню постанови від 13.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною у виконавчому провадженні №60053855 при примусовому виконанні виконавчого напису №3459, виданого 04.09.2019 року, приватним нотаріусом БРНО Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною.
67. Отже, вирішуючи позовні вимоги позивача суд зазначає, що належним способом захисту його прав є визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови від 13.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження, яку винесено приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною у виконавчому провадженні №60053855 при примусовому виконанні виконавчого напису №3459 виданого 04.09.2019 року приватним нотаріусом БРНО Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, оскільки ця постанова прийнята відповідачем з порушеннями норм чинного законодавства.
68. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю РОСВЕН ІНВЕСТ Україна про визнання протиправною та скасування постанови від 13.09.2019 року, підлягають задоволенню.
VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
69. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
70. Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
71. Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
72. Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
74. У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
75. Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
76. Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
77. Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
78. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
79. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
80. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
81. Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
82. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що відповідач не довів правомірності та законності прийнятого останнім оскаржуваного позивачем рішення від 13.09.2019 року.
83. Отже, з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю РОСВЕН ІНВЕСТ Україна про визнання протиправною та скасування постанови від 13.09.2019 року, підлягають задоволенню, визнанню протиправною та скасуванню постанови від 13.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною у виконавчому провадженні №60053855 при примусовому виконанні виконавчого напису №3459 виданого 04.09.2019 року приватним нотаріусом БРНО Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною.
84. Щодо розподілу судових витрат.
85. Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
86. Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 гривень, які, згідно положень ст. 139 КАС України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
87. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 гривень, слід зазначити про таке.
88. У відповідності до ч.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
89. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).
90. Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
91. Судом встановлено, що 13.02.2020 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 було укладено договір б/н про надання правничої допомоги.
92. Також, в матеріалах справи наявна додаткова угода від 13.02.2020 року укладена між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 ., до договору про надання правової допомоги від 13.02.2020 року та акт виконаних робіт від 14.02.2020 року, у якому зазначено, що адвокатом були надані довірителю у лютому 2020 року послуги, передбачені договором про надання правової допомоги від 13.02.2020 та додаткової угоди до нього, а саме:
- консультування Довірителя та збір документів щодо оскарження постанови від 13.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження №ВП60053855 - витрачено: 1 година, вартість 1200 гривень (одна тисяча двісті гривень);
- складання адміністративного позову для Довірителя щодо оскарження постанови від 13.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження №ВП60053855, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною - витрачено: 1 година 30 хвилин, вартість 1800 гривень (одна тисяча вісімсот гривень);
- всього вартість наданих послуг складає: 3000,00 гривень (три тисячі грн. 00 копійок).
93. Також, на звороті акту виконаних робіт від 14.02.2020 року міститься рахунок №1 від 13.02.2020 року, згідно якого видно, що позивачем було здійснено оплату відповідно до п.4.1 Договору від 13.02.2020 року про надання правової допомоги та додаткової угоди від 13.02.2020 року на суму 3000,00 гривень.
95. Таким чином, враховуючи критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката так із складністю справи, приймаючи до уваги що ця справа не складною (за обсягом доказів), а також те, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути дійсні, необхідні та обґрунтовані, з огляду на те, що витрати позивача на правничу допомогу адвоката оплачено на суму 3000,00 грн., то, суд вважає за необхідне присудити позивачу витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 3000,00 гривень.
96. Керуючись статтями 241-246, 263, 284 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
97. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю РОСВЕН ІНВЕСТ Україна про визнання протиправною та скасування постанови від 13.09.2019 року задовольнити.
98. Визнати протиправною та скасувати постанову від 13.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною у виконавчому провадженні №60053855 при примусовому виконанні виконавчого напису №3459, виданого 04.09.2019 року, приватним нотаріусом БРНО Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною.
99. Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 840,80 гривень та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000,00 гривень.
100. Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
103. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
104. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
105. Повний текст рішення складено 04.03.2020 року.
Суддя В.В Ільков