Справа № 200/657/20-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 р. Справа№200/657/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (юридична адреса: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправними дій та рішення щодо відмови в перерахунку пенсії державного службовця з 01.06.2015 року у зв`язку з підвищенням заробітної плати державних службовців відповідно до ст. 37-1 ЗУ Про державну службу (в редакції чинній на час призначення пенсії), зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 82% заробітної плати державного службовця на підставі довідки Головного управління Держпраці у Донецькій області від 02 серпня 2019 року №08-50/208-19 від 01.06.2018 року з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

В установлений судом строку позивачем усунуті недоліки в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано у відповідача копію пенсійної справи позивача.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що перебуває на обліку відповідача як отримувач пенсії за віком з 12 грудня 2006 року згідно Закону України «Про державну службу» у розмірі 82% суми заробітної плати. У серпні 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», надавши довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видану Головним управлінням Держпраці у Донецькій області. Відповідач ніякого рішення по заяві не прийняв, надіслав лист від 19.08.2019 року, яким відмовив у задоволенні заяви позивача. 11 листопада 2019 року позивач повторно звернувся із заявою, за наслідками розгляду якої відповідачем прийняв рішення №220 від 18.11.2019 року про відмову в перерахунку пенсії на підставі ст. 37 ЗУ «Про державну службу». Позивач вважає рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії протиправним, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у запереченнях на адміністративний позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивачу призначено пенсію з 12.12.2006 року згідно ЗУ «Про державну службу» із розрахунку 82%. 14.08.2019 року позивач звернувся до управління з письмовим зверненням про перерахунок пенсії, позивачу відповідно до Закону України «Про звернення громадян» було надано відповідь від 19.08.2019 року №425/14-17-01-04. Рішення про відмову позивачу на його звернення від 14.08.2019 надано не було. 11.11.2019 року позивач вдруге звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Зазначив, що на час звернення позивача до управління із заявою про перерахунок пенсії 11.11.2019 року діє Закон України №889, яким визначено, що право на призначення пенсій відповідно до статті 37 Закону №3723 зберігається, але норми, які регулюють умови та порядок перерахунку Законом №889 взагалі не передбачені, а тому управління правомірно відмовило у перерахунку пенсії позивачу. Оскільки позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії лише 11.11.2019 року, то тільки з цієї дати позивач може вимагати здійснення перерахунку пенсії. Таким чином, вимоги позивача щодо перерахунку пенсії з 01.06.2018 року вважає безпідставними.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 29 липня 1998 року Краматорським МВ УМВС України у Донецькій області), є особою, що претендує на перерахунок пенсії згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Відповідач Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що 14.08.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою довільної форми про перерахунок пенсії державного службовця згідно довідки про заробітну плату від 02.08.2019 року №0850/208/19.

Відповідачем надано відповідь від 19.09.2019 року №425/Ш-17-01-04/14114/02/34, за якою повідомлено, що з 12.12.2006 року позивачу призначено пенсію за віком як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу України» від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Закон України «Про державну службу України» від 16.12.1993 №3723-ХІІ втратив чинність на підставі Закону України від 10.12.2015 року №889-VIIІ, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу ХІ Закону України від 10.12.2015 року №889-VIIІ. З 01.05.2016 року набрав чинність Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIIІ, яким не передбачені перерахунки пенсій відповідно до розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Судом встановлено, що 11.11.2019 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою за призначенням/перерахунком пенсії.

До зазначеної заяви позивачем надано заяву про призначення/перерахунок пенсії №10320 від 11.11.2019 року, та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії держслужбовця №08-50/208-19 від 02.08.2019 року.

Судом встановлено на підставі довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), виданої Головним управління Держпраці у Донецькій області, що ОСОБА_1 працював у Територіальному управлінні Держпромгірнагляду по Донецькій області на посаді головного державного інспектора з охорони праці державної інспекції охорони праці в машинобудуванні. Заробітна плата станом на 01.06.2015 року становила: посадовий оклад 1218,00 грн., надбавка за ранг (9 ранг) 90 грн., надбавка за вислугу років (36% за стаж державної служби 12 років) 438,48 грн., усього 1746,48 грн. Заробітна плата станом на 01.12.2015 року становила: посадовий оклад 1378,00 грн., надбавка за ранг (9 ранг) 90 грн., надбавка за вислугу років (36% за стаж державної служби 12 років) 496,08 грн., усього 1964,08 грн. Заробітна плата станом на 01.05.2016 року становила: посадовий оклад 3274,00 грн., надбавка за ранг (9 ранг) 200 грн., надбавка за вислугу років (36% за стаж державної служби 12 років) 1178,64 грн., усього 4652,64 грн. Заробітна плата станом на 01.01.2017 року становила: посадовий оклад 3801,00 грн., надбавка за ранг (9 ранг) 200 грн., надбавка за вислугу років (36% за стаж державної служби 12 років) 1368,36 грн., усього 5369,36 грн. Заробітна плата станом на 01.01.2018 року становила: посадовий оклад 4800,00 грн., надбавка за ранг (9 ранг) 200 грн., надбавка за вислугу років (36% за стаж державної служби 12 років) 1728,00 грн., усього 6728,00 грн. Заробітна плата станом на 01.01.2019 року становила: посадовий оклад 5110,00 грн., надбавка за ранг (9 ранг) 200 грн., надбавка за вислугу років (36% за стаж державної служби 12 років) 1839,60 грн., усього 7149,60 грн.

Відповідач 18.11.2019 року прийняв рішення №191735 про відмову в перерахунку пенсії. Рішення обґрунтоване тим, що з 01.05.2016 року вступив в силу Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIIІ. Відповідно до розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону зберігається право тільки на призначення пенсій відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, яка застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 Розділу ХІ Закону. Перерахунки пенсій діючим законодавством не передбачені. За таких обставин прийнято рішення відмовити заявникові в перерахунку пенсії.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для відмови відповідачем у перерахунку пенсії позивачу відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 92 Конституції України закріплено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Стаття 58 Конституції України закріплює, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 року визначалися Законом України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції Закону України 2006 року) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Частина 1 статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ (у редакції, чинній до 01 січня 2015 року) передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Проте, 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прийняття зазначеного Закону, як вбачається із пояснювальної записки до його законопроекту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01.01.2015 делегував Кабінету Міністрів України.

Правове регулювання Кабінетом Міністрів України зазначеного питання у період з 01 січня по 01 грудня 2015 року знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі - Постанова № 865), за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Так, за правилами пункту 4 Постанови № 865, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики (пункт 5 Постанови № 865).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013), якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців, та яка, відповідно до її пункту 6, застосовується з 01.12.2015, пункт 4 Постанови № 865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії, у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, Постанова № 1013 не містить.

Отже, з 01.12.2015 по 01.05.2016 чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ.

При цьому, чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

У ході реформування системи державного управління 10.12.2015 прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням - Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу».

У зв`язку з набуттям з 01.05.2016 чинності зазначеним Законом, положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Натомість, у статті 90 Закону № 889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Слід також зауважити, що ні Закон № 76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, ні стаття 90 Закону № 889-VIII, не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення ОСОБА_1 за перерахунком розміру пенсії, не передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 року у справі № К/9901/14256/18 643/3452/17 та від 21.02.2018 року у справі № К/9901/20371/18 208/6752/16-а.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено протиправність дій відповідача, та про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до положень статті 139 КАС розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправними дій та рішення щодо відмови в перерахунку пенсії державного службовця з 01.06.2015 року у зв`язку з підвищенням заробітної плати державних службовців відповідно до ст. 37-1 ЗУ Про державну службу (в редакції чинній на час призначення пенсії), зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 82% заробітної плати державного службовця на підставі довідки Головного управління Держпраці у Донецькій області від 02 серпня 2019 року №08-50/208-19 від 01.06.2018 року з урахуванням виплачених сум відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) 05 березня 2020 року. Повний текст судового рішення складено та підписано 05 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова