Справа № 200/13806/19-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 р. Справа№200/13806/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5), Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з березня 2016 року по березень 2018 року пенсії за віком;

- визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованості з пенсії за віком за період починаючи з березня 2016 року по червень 2018 року включно, та доплати пенсії за липень 2018 року;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Зелінського, 27А, м. Маріуполь, 87548, ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість з пенсії за віком за період починаючи з березня 2016 року по червень 2018 року включно, та доплати пенсії за липень 2018 року;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Зелінського, 27А, м. Маріуполь, 87548, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з березня 2016 року по червень 2018 року, та доплати пенсії за липень 2018 року, з урахуванням виплачених сум заборгованості з пенсії, компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати;

- стягнути з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 5000,00 гривень;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач зазначив, що є пенсіонером та як внутрішньо переміщена особа перебуває на обліку відповідача. Проте, відповідач не виплатив належну пенсію з невідомих причин, що не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує конституційні права позивача.

Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області надіслало на адресу суду відзив на позовну заяву позивача, у якому заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на нормативно-правові акти з питань соціального забезпечення внутрішньо переміщених осіб. У наданому на адресу суду відзиві відповідач зазначив, що позивач перебував на обліку з 01.07.2015 року. Після обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб з 01.03.2016 року виплату пенсії було призупинено. Крім того, зазначено, що на підставі запиту від 05.04.2018 року №9938/02 пенсійна справа закрита та супровідним листом від 24.04.2018 року №7438/03 відправлена до Центрального об`єднаного УПФУ м.Маріуполя Донецької області.

Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надіслало на адресу суду відзив на позовну заяву позивача, у якому заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на нормативно-правові акти з питань соціального забезпечення внутрішньо переміщених осіб. У наданому на адресу суду відзиві відповідач зазначив, що позивач перебував на обліку та виплату пенсії позивачу не проведено за період з 01.03.2016 року по 31.06.2018 року. Крім того зазначено, що виплата пенсії на минулий період обліковується в органах та виплачується на умовах окремого порядку.

Ухвалою суду від 03.12.2019 року прийнято до провадження позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі №200/13806/19-а. Суд призначив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 28.12.2019 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, призначено підготовче засідання на 14.01.2020.

Ухвалою суду від 14.01.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі №200/13806/19-а на тридцять днів та відкладено підготовче засідання по справі на 25.02.2020.

Ухвалою суду від 25.02.2020 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 10.03.2020.

Позивач та представники відповідача до судового засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

На підставі ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Судом встановлено та не заперечується відповідачем по справі, що позивач є пенсіонером відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 та перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як внутрішньо переміщена особа згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.04.2018 року №.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 15.10.2015 року про запит пенсійної справи з УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України по матеріалам електронної пенсійної справи з 01.07.2015 року.

На підставі запиту від 05.04.2018 року №9938/02 пенсійна справа закрита та супровідним листом від 24.04.2018 року №7438/03 відправлена до Центрального об`єднаного УПФУ м. Маріуполя Донецької області.

Судом також встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області з квітня 2016 року припинено виплату пенсії та поновлено Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області з липня 2018 року.

Як вбачається з наданих Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області довідки про розмір призначеної та отриманої пенсії та витягу з електронної пенсійної справи позивача, останньому нараховано, але не виплачено пенсію за період з квітня 2016 року по червень 2018 року, в липні 2018 року нарахована пенсія у розмірі 2038,93 грн., але виплачено 1755,04 грн.

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви, спірними питанням у справі є бездіяльність Управлінням Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо припинення виплати та бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії в спірний період.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Суд зазначає, що за наслідками апеляційного перегляду Великою Палатою Верховного Суду набрало законної сили рішення Верховного Суду від 03 травня 2018 року у зразковій справі №805/402/18 (Пз/9901/20/18) за позовом ОСОБА_2 до Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ч.10 ст.290 КАС України у рішенні суду, ухваленому за результатами розгляду зразкової справи, Верховний Суд додатково зазначає:

1) ознаки типових справ;

2) обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм;

3) обставини, які можуть впливати на інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі.

У своєму рішенні від 03 травня 2018 року Верховний Суд дійшов висновку, що в контексті цієї зразкової адміністративної справи ознаками типових, визначених п.21 ч.1 ст.4 КАС України справ, є такі (п. 113 рішення):

1) позивач у цій категорії справ є пенсіонер, якому/якій призначено пенсію згідно із Законом № 1058-ІV та який/яка є внутрішньо переміщеною особою;

2) відповідачем є територіальний орган Пенсійного фонду України, на пенсійному обліку якого перебуває позивач;

3) спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку з припиненням територіальними органами Пенсійного фонду України виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам з підстав, які не передбачені п.п.1,3-5 ч.1 ст.49 Закону №1058-IV);

4) позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати неправомірними дії щодо припинення виплати пенсії та зобов`язати відповідача відновити виплату пенсії).

Окрім того, Верховним Судом було визначено обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права. А саме - у п.114 рішення зазначено, що висновки Верховного Суду в цій зразковій справі підлягають застосуванню в адміністративних справах, в яких позивач:

1) є громадянином України;

2) має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою органів соціального захисту населення про взяття її на облік, як внутрішньо переміщеної особи;

3) є пенсіонером та отримує пенсію, призначену їй відповідно до Закону №1058-IV.

Поновлення виплати пенсії потребує здійснення додаткових дій позивачем.

Відповідач право позивача на отримання пенсії не заперечує.

На підставі досліджених матеріалів адміністративної справи №200/13806/19-а суд доходить висновку, що вона відповідає ознакам типової справи, наявні обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права. Обставини, які виключають типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм - відсутні. Отже, зазначена справа розглядається як типова.

Суд зазначає, що в силу вимог ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до положень ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені нормами ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно яких виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Як встановлено судом на підставі наявних матеріалів справи та листа відповідача виплата пенсії позивачеві була припинена без прийняття відповідного рішення на підставі інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, що не передбачено нормами ст.49 Закону №1058-IV.

Верховний Суд у постанові від 22 березня 2018 року (справа №243/6391/17) за результатом розгляду аналогічної справи дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд зауважує, що відповідачі не можуть посилатися на відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій, оскільки порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій. Суд, відповідно до норм ст.6 КАС України вирішує дану справу, зокрема, з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні "Сук проти України" зазначив: "державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (див., з-поміж інших судових рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії" (Burdov v. Russia), згадане вище, пункт 35). Тому остаточна відмова національних органів у праві заявника на цю доплату за період, що розглядається, є свавільною і такою, що не ґрунтується на законі".

Окрім того, спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи, та не є окремим конституційно-правовим статусом особи.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області щодо невиплати з березня 2016 року по березень 2018 року пенсії за віком, визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати заборгованості з пенсії за віком за період починаючи з березня 2016 року по червень 2018 року включно, та доплати пенсії за липень 2018 року. Проте, суд зазначає, що припиненню виплати пенсії слугувала дія Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області у встановлений судом період, а не бездіяльність, тому з урахуванням норм ч.2 ст.9 КАС України, суд доходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача в цій частині шляхом визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.04.2016 року; визнання протиправною бездіяльності Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати заборгованості з пенсії за віком за період починаючи з 01.04.2016 року по 31.07.2018 року включно та зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплати заборгованість по пенсії, що виникла з 01.04.2016 року по 31.07.2018 року, з урахуванням виплачених сум заборгованості з пенсії. Одночасно суд зазначає, що задоволення позовних вимог таким чином не змінюють суть позовних вимог.

З приводу наявності у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходу, пенсії, суд звертає увагу на наступне.

Право громадян на отримання компенсації втрати частини доходу врегульовано положеннями ст.46 Закону №1058-IV, Закону України "Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх сплати" від 19.10.2000 №2050-III (далі - Закон №2050-III) та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Постанова №159).

Згідно зі ст.ст.1,2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з п.2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Як встановлено судом в період з 01.04.2016 року по 30.06.2018 року сума пенсії нарахована, але не виплачена, за липень 2018 не виплачена в повному обсязі, про що свідчать матеріали справи, а відтак є підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів.

За таких обставин, беручи до уваги надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, з урахуванням приписів ч.2 ст.9 КАС України, а саме:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську донецької області щодо припинення виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01.04.2016 року пенсії за віком;

- визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованості з пенсії за віком за період починаючи з 01.04.2016 року по 31.07.2018 року;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Зелінського, 27А, м. Маріуполь, 87548, ) виплатити заборгованості з пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01.04.2016 року по 31.07.2018 року, з урахуванням виплачених сум заборгованості з пенсії, компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Також, позивач у позовні заяві просив суд допустити негайне виконання судового рішення в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць. Вирішуючи питання щодо можливості звернення постанови до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць суд зазначає наступне.

Нормами ст.371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Стосовно позовним вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно положень ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому ч.5 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу на те, що зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Згідно п.п.6,7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.

Відповідачем не надано суду клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також не вчинено дій по доведенню не співмірності витрат, заявлених позивачем до відшкодування.

ОСОБА_3 здійснює адвокатську діяльність, що підтверджується копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №4884, яке видано на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області від 27.09.2017 року №26.

Матеріали справи містять договір про надання правової (правничої) допомоги від 05.04.2019 року.

Відповідно до п.2.2 Договору, розмір гонорару адвоката за надання правової (правничої) допомоги за даним договором та порядок його винесення визначається сторонами у додатковій угоді.

Згідно п.2 додаткової угоди від 05.04.2019 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 05.04.2019 року, клієнт зобов`язується сплатити адвокату: 300 грн. за усну консультацію з правових питань; 500 грн. за збір доказів; 3400 грн. за складання позовної заяви; 150 грн. за одне клопотання або заяву з процесуальних питань.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат за гонораром про надання правової (правничої) допомоги від 05.04.2019 року адвокатом надано клієнту наступні послуги: усна консультація з правових питань 300,00 грн.; збір доказів 500,00 грн.; збір доказів 500,00 грн.; складання позовної заяви 3400 грн.,складання клопотань 150 грн. та 150 грн.

Вказані послуги адвоката з питань правової допомоги прийнято позивачем, згідно акту від 01.08.2019 року приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги за договором про надання правової (правничої) допомоги від 05.04.2019 року.

Згідно виписки АТ КБ «Приватбанк» від 03.09.2019 року на рахунок адвоката зараховано гонорар адвоката за надання правничої допомоги згідно акту №1 від 01.08.2019 року за договором про надання правової (правничої) допомоги від 05.04.2019 року в розмірі 5000,00 грн. від ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що представником позивача доведено належними та допустимими доказами понесенні ним судові витрати на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн., з урахуванням співмірності з розміром не виплаченої позивачу пенсії.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 03.12.2019 року відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

В той же час, відповідно до ч.8 зазначеної статті Кодексу, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір в частині визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії виник внаслідок невиконання відповідачем вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд вважає за можливе обов`язок щодо відшкодування судових витрат в повному обсязі покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (; юридична адреса: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5), Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську донецької області щодо припинення виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01.04.2016 року пенсії за віком.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованості з пенсії за віком за період починаючи з 01.04.2016 року по 31.07.2018 року.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Зелінського, 27А, м. Маріуполь, 87548, ) виплатити заборгованості з пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01.04.2016 року по 31.07.2018 року, з урахуванням виплачених сум заборгованості з пенсії, компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 в межах суми стягнення за один місяць.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.03.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (; юридична адреса: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (; юридична адреса: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька