Справа № 826/19660/16
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року м. Київ № 826/19660/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доУправління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації
провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови у задоволенні запиту ОСОБА_1 від 27 липня 2016 року про надання публічної інформації та зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надати ОСОБА_1 публічну інформацію про кількість осіб, які виконують функції юридичної служби в Управлінні, та судові засідання, в яких було взято участь юристом (юристами) Управління 22 липня 2016 року із зазначенням номера справи, назви суду і часу, на який було призначено засідання суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 16 червня 2017 року, позовні вимоги задоволенні частково.

Київській апеляційний адміністративний суд постановою від 03 жовтня 2017 року скасував постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2017 року та прийняв нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовив.

Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови у задоволенні запиту ОСОБА_1 від 27 липня 2016 року №09101-19101/3-68/3-724; зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації повторно розглянути запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 27 липня 2016 року скасувати та залишити в силі в цій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2017 року.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року в частині відмови у відшкодуванні ОСОБА_1 витрат на правову допомогу скасувати з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2019 року справу прийнято до свого провадження суддею Шейко Т.І. та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Обґрунтовуючи позицію позивача щодо понесення судових витрат представник позивача надав суду договір про надання правової допомоги №4 від 05 травня 2016 року, додаткову угоду №1 від 30 грудня 2016 року до договору про надання правової допомоги №4 від 05 травня 2016 року, акт передачі-приймання наданої правової допомоги від 03 травня 2017 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №7 від 03 травня 2017 року.

Крім того позивачем подано пояснення, в яких останній просив стягнути витрати за подання адміністративного позову у розмірі 551,20 грн., апеляційної скарги 606,32 грн., касаційної скарги 661,44 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 2240,00 грн.

Також в підтвердження проведення оплати за правничу допомогу в межах договору №4 від 05 травня 2016 року надав книгу обліку доходів і витрат адвоката Кочерги Дмитра Олександровича , акт передачі-приймання наданої правової допомоги від 16 серпня 2017 року №5, квитанцію до прибуткового касового ордеру №9 від 16 серпня 2017 року.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, в межах стягнення з відповідача понесених судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На обґрунтування понесених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги №4 від 05 травня 2016 року, додаткову угоду №1 від 30 грудня 2016 року до договору про надання правової допомоги №4 від 05 травня 2016 року, акт передачі-приймання наданої правової допомоги від 03 травня 2017 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №7 від 03 травня 2017 року, книгу обліку доходів і витрат адвоката Кочерги Дмитра Олександровича , акт передачі-приймання наданої правової допомоги від 16 серпня 2017 року №5, квитанцію до прибуткового касового ордеру №9 від 16 серпня 2017 року.

Пунктом 1.2 глави 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (чинною на момент проведення оплати за договором) із змінами і доповненнями (далі - Положення) визначено, що оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Позареалізаційні надходження - це надходження від операцій, що безпосередньо не пов`язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна (включаючи основні засоби, нематеріальні активи, продукцію допоміжного та обслуговуючого виробництва), у тому числі погашення дебіторської заборгованості, заборгованості за позиками, безоплатно одержані кошти, відшкодування матеріальних збитків, внески до статутного капіталу, платежі за надане в лізинг (оренду) майно, роялті, дохід (проценти) від володіння корпоративними правами, повернення невикористаних підзвітних сум, інші надходження.

Згідно з пунктом 2.8 глави 2 Положення відокремлені підрозділи підприємств можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас підприємств - юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. При цьому здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням платіжних пристроїв та через пункти приймання готівки) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством надано право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів.

Відповідно до пункту 3.3 глави 3 Положення приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2 до Положення), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Тому суд вважає, що квитанції до прибуткового касового ордера №7 від 03 травня 2017 року, №9 від 16 серпня 2017 року є належними документами в підтвердження проведення оплати за наданні послуги в межах договору про надання правової допомоги №4 від 05 травня 2016 року.

З наведеного вище слідує, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами.

Втім, як вже було зазначено вище, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Вирішуючи питання щодо суми, яка підлягає відшкодуванню, суд виходив з таких розрахунків.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2017 року присуджено до стягнення на користь позивача 275,60 грн.

Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року справу №826/19660/16 направлено на новий розгляд лише в частині витрат на правничу допомогу, а тому при новому розгляді суд першої інстанції використовує коефіцієнт розподіл судових витрат, визначених постановою від 16 червня 2017 року.

Оскільки позивачем заявлено позов немайнового характеру, а позовні вимоги задоволенні лише в частині, то й судові витрати підлягають до стягнення, відповідно до частини задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 50 відсотків.

Таким чином, підлягають відшкодуванню (2240,00 грн.+1920,00 грн.)*50%=2080,00 грн. (витрати на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню), а клопотання представника позивача частковому задоволенню.

Щодо витрат на сплату судового збору суд звертає увагу позивача, що питання присудження судового збору за подання позову до адміністративного суду першої інстанції вже вирішено постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2017 року.

Щодо понесених позивачем витрат за подання апеляційної скарги у розмірі 606,32 грн. та касаційної скарги у розмірі 661,44 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини десятої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи норми, вищенаведених статей, основною умовою для присудження до стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є належним чином підтвердження понесення таких судових витрат.

Щодо належного підтвердження сплати судового збору, суд звертає увагу представника позивача на те, що основною умовою підтвердження сплати судового збору є зарахування останнього до спеціального фонду Державного бюджету України.

За допомогою автоматизованої системи діловодства спеціалізованого суду (ДСС) у Окружного адміністративного суду міста Києва є можливість перевірити лише сплачений судовий збір до суду першої інстанції, який зарахований до спеціального фонду.

Враховуючи вищенаведене в Окружного адміністративного суду міста Києва відсутня можливість перевірити зарахування судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги до спеціального фонду Державного бюджету України, у зв`язку з чим відсутні підстави стверджувати про таке зарахування та у подальшому стягувати такі витрати з відповідача.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення судових витрат задовольнити частково.

2. Присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (04071, м. Київ, вулиця Ярославська, 31-Б, ) понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2080,00 грн.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко