Справа № 500/1932/19
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1932/19 пров. № 857/13574/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

представника позивача Зими В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Осташ А.В.,

час ухвалення рішення 30.10.2019 року, 15:55 год.,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 04.11.2019 року,

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації (далі відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо: складання акту від 23.05.2019 року в частині припинення з травня 2019 року надання житлової субсидії позивачу та необхідності повернення ним нарахованої і виплаченої йому житлової субсидії за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року у розмірі 7642,90 грн; надіслання позивачу письмових повідомлень від 24.05.2019 року № 06-9/1340 та від 12.06.2019 року № 06-9/1504 за підписом начальника управління Ігоря Соболя про необхідність повернення нарахованої і виплаченої житлової субсидії за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року у розмірі 7642,90; зобов`язання відповідача в подальшому утримуватись від будь-яких дій, спрямованих на повернення позивачем нарахованої і виплаченої йому житлової субсидії за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року у розмірі 7642,90 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача про припинення виплати та повернення житлової субсидії позивачем в розмірі 7 642,90 грн., оформлене Протоколом засідання комісії з питань призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, житлових субсидій та пільг № 10 від 27.05.2019 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач звернувся про призначення житлової субсидії, проте не зазначив інформації стосовно фактичного місця проживання свого сина. Позивачу на підставі інформації, наданої ним, на загальних підставах призначено житлову субсидію на опалювальний сезон з листопада 2018 року по квітень 2019 року в розмірі 1419,86 грн в місяць. Враховуючи те, що житлова субсидія не може призначатися одночасно за зареєстрованим місцем проживання особи та за місцем її фактичного проживання, заявнику припинено житлову субсидію з травня 2019 року та визначеного суму переплати незаконно отриманої субсидії за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року в розмірі 7642,90 грн. та направлено заявнику повідомлення про необхідність повернення зайво отриманої субсидії від 12.06.2019 року № 06-9/1504.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації заперечив, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи, і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач 12.11.2019 року звернувся до відповідача із заявою про призначення житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, у якій вказав зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , надав декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії та довідку про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 668 від 12.11.2018 року.

На підставі вказаної заяви, відповідачем була призначена з 20.12.2018 року житлова субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з листопада 2018 року по квітень 2019 року в розмірі 1419,86 грн відповідно до повідомлення № 021382.

23.05.2019 року відповідачем складено акт, в якому зазначено, що при перевірці подвійних справ за даними підсистемами «Сегмент Житлової субсидії» від 12.04.2019 року № 04-01/1173 виявлено, що гр. ОСОБА_2 (син позивача) зареєстрований в с.Хлопівка Гусятинського району Тернопільської області, але фактично проживає в м. Тернопіль без реєстрації та отримує житлову субсидію з жовтня 2018 року по договору оренди житла. У листопаді 2018 року за призначення житлової субсидії звертається із заявою батько - позивач, який не повідомив управління, що син за даною адресою зареєстрований, але фактично не проживає, тому житлова субсидія припиняється з травня 2019 року та підлягає поверненню з листопада 2018 року.

Відповідачем прийнято рішення про припинення виплат та повернення житлової субсидії позивачу в розмірі 7642,90 грн., яке оформлене протоколом № 10 від 27.05.2019 року.

Листами від 24.05.2019 року та від 12.06.2019 року позивача повідомлено, що йому зайво нарахована і виплачена житлова субсидія в розмірі 7642,90 грн, яка виникла внаслідок подання недостовірних (неповних) відомостей, та йому необхідно повернути вищевказану суму на зазначений рахунок та пред`явити квитанцію.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива визначені Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затв. постановою Кабінету Міністрів України «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» від 21.10.1995 року № 848 (далі - Положення).

Згідно з п. 1,2 Положення житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Житлова субсидія на придбання твердого та рідкого пічного побутового палива призначається у разі, коли домогосподарство не отримує комунальну послугу з постачання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) та не використовує природний газ або електричну енергію для індивідуального опалення.

Відповідно до п. 8 Положення житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).

П. 9 Положення передбачено, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають). На таких осіб розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.

Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.

У разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці одинадцятому пункту 7 цього Положення.

Відповідно до п. 22 Положення за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, зокрема, у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії; під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства державним соціальним інспектором виявлено ознаки порушення норм законодавства щодо призначення житлової субсидії, які вплинули на право призначення житлової субсидії або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії.

Проте, судом першої інстанції не враховано, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ст. 4 КАС України визначає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений в конкретному випадку владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (аналогічний висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).

Предметом оскарження в даній справі є визнання протиправними дій щодо складання акту на надіслання повідомлень щодо повернення позивачем нарахованої та виплаченої субсидії.

Згідно направлених позивачу повідомлень встановлено, що для призначенні субсидії позивачем подано документи з недостовірними (неповними) відомостями, внаслідок чого зайво нарахована та виплачена субсидія, яку необхідно повернути. В разі відмови у перерахуванні коштів відповідач буде звертатися до суду про їх стягнення.

Таким чином, направлене позивачу повідомлення фактично є пропозицією врегулювання спору (повернення грошових коштів).

Відповідно до п.2 Порядку повернення коштів, надмірно виплачених за призначеними субсидіями, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 29.12.1997 року № 39/283/90/5 в разі виявлення при перевірках подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями, органи соціального захисту населення вживають таких заходів: припиняють надання субсидії; повідомляють рекомендованим листом отримувачів житлової субсидії про припинення надання житлової субсидії, необхідність і терміни повернення надміру виплачених коштів; подають позовні заяви до суду про стягнення надміру виплачених коштів (при неповерненні їх добровільно).

Отже, повноваження відповідача ухваленням оспорюваного рішення обмежуються лише констатацією факту отримання позивачем (на думку відповідача) надміру виплачених коштів. Що стосується відшкодування, то вони не можуть бути примусово стягнені на підставі оспорюваного рішення (відповідно до Порядку - добровільно або шляхом пред`явлення відповідачем позову до суду).

У даному випадку, оспорюване рішення за своєю правовою природою є розпорядчим документом, яким скеровується діяльність органу (посадових осіб) при встановлені обставин, що можуть слугувати підставою для виникнення певних правовідносин (можливість звернення з позовом до суду про стягнення надміру виплачених коштів).

При цьому оспорюване рішення не є актом суб`єкта владних повноважень, що породжує певні правові наслідки безпосередньо для позивача, а саме рішення не має обов`язкового характеру і безпосередньо не породжує настання відповідальності або інших негативних наслідків для позивача.

Таким чином, оскільки відповідачем в конкретних правовідносинах не здійснювалось будь-яких управлінських дій безпосередньо щодо позивача, тому обраний спосіб захисту прав не відповідає суті правовідношення.

Наведене виключає можливість розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства, що є підставою для закриття провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Ч. 1 ст. 239 КАС України передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 ст. 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Проте, необхідно зазначити, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити у сукупності з положеннями частини третьої статті 124 Конституції України та в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в судах.

В даному випадку, встановлена правова природа оспорюваного рішення унеможливлює здійснення судового розгляду щодо його скасування, у зв`язку з чим ці позовні вимоги не можуть розглядатися у судах, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відповідно до ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через порушення норм процесуального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про закриття провадження.

Керуючись ст.ст. 238,308,311,315,319,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 500/1932/19 скасувати, а провадження в справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 05 березня 2020 року