Справа № 140/1170/19
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/1170/19 пров. № А/857/1928/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Качмара В. Я., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Пильо І. І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Смілого А. С.,

представників відповідачів Карпової О. О., Туревича А. О.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року (рішення ухвалено у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Андрусенко О. О., повний текст рішення виготовлений 22 січня 2020 року) у справі № 140/1170/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного територіального управління Національної гвардії України, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Західного територіального управління Національної гвардії України, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника Західного територіального управління Національної гвардії України № 18 о/с від 07.03.2019 в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас відповідно до підпункту «д» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через службову невідповідність;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини № 50 від 12.03.2019 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, зобов`язання поновити на посаді і виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

зобов`язати командування Західного територіального управління Національної гвардії України поновити його, ОСОБА_1 , на посаді і виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що його звільнення з військової служби відбулося з порушенням законодавства та без попереднього його повідомлення про дострокове розірвання контракту. Крім того, відповідачами при звільненні ОСОБА_1 не враховано, що за 19 років військової служби його лише один раз було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а 13 разів було заохочено. Відповідачами було порушено вимоги статті 102 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України щодо правових наслідків застосування попередження про неповну службову відповідність.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 позивачу у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 , подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування усіх фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції не враховано, що відповідно до статті 102 Дисциплінарного статуту ЗСУ, дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність застосовується один раз за час перебування військовослужбовця на штатній посаді і накладається наказом посадової особи, якій цим Статутом надано таке право. Якщо протягом шести місяців після накладення такого стягнення військовослужбовець не виправив своєї поведінки і вчинив правопорушення, приймається рішення про переміщення військовослужбовця на нижчу посаду або звільнення з військової служби. Однак, ОСОБА_1 наказом від 07.03.2019 був звільнений з військової служби без дотримання командуванням Західного територіального управління Національної гвардії України статті 102 Дисциплінарного статуту ЗСУ, а також за відсутності в нього дисциплінарного стягнення, передбаченого пунктом «є» статті 62 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Більше того, наказ командира військової частини № 95 від 12.02.2019 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за порушення вимог статті 130 КУпАП, пункту 2.9 Правил дорожнього руху України скасований в судовому порядку.

Крім того, суд не взяв до уваги статтю 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ, якою заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

На апеляційну скаргу відповідачі подали відзиви, в яких просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, які апеляційну скаргу підтримали, представників відповідачів, які просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що накази від 07.03.2019 та 12.03.2019, згідно з якими ОСОБА_1 було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, винесено відповідачами обгрунтовано та відповідно до вимог чинного законодавства, тому підстави для поновлення позивача на посаді та виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відсутні.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

10.02.2019 працівниками УПП у Волинській області відносно ОСОБА_1 складено протокол (серія БД № 344904) про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.22).

Того ж числа, 10.02.2019 командир військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України виніс наказ № 92 «Про призначення службового розслідування по факту вчинення прапорщиком ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП».

Висновком службового розслідування по факту вчинення прапорщиком ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, проведеним заступником командира частини по роботі з особовим складом, запропоновано командуванню за порушення вимог статті 130 КУпАП, положень пункту 2.9 Правил дорожнього руху, розпоряджень Головного управління Національної гвардії України та Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про заборону керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння начальника військового наряду (командира 2 відділення) 3 патрульного взводу 1 патрульної роти прапорщика ОСОБА_1 попередити про неповну службову відповідність.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.02.2019 № 95 «Про результати службового розслідування по факту вчинення прапорщиком ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статі 130 КУпАП», зокрема пункту 3 даного наказу, за порушення вимог статті 130 КУпАП, положень пункту 2.9 Правил дорожнього руху, розпоряджень Головного управління Національної гвардії України та Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про заборону керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння начальника військового наряду (командира 2 відділення) 3 патрульного взводу 1 патрульної роти прапорщика ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність (а. с.7-8).

Згідно з наказом начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 07.03.2019 № 18 о/с «По особовому складу», відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з прапорщиком ОСОБА_1 припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби у Національній гвардії України у запас Збройних Сил України за підпунктом «д» пункту 2 частини п`ятої (через службову невідповідність) (а. с. 29).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 12.03.2019 № 50 прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення 12.03.2019 та направлено на військовий облік до Луцького ОМВК Волинської області (а. с. 6).

Згідно з постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2019 року у справі № 161/2759/19, яка залишена без змін постановою Волинського апеляційного суду від 08.07.2019 та набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а. с. 81).

Правовідносини з приводу проходження, припинення та звільнення з військової служби регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ) та Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Закон № 2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

У свою чергу, Дисциплінарний статут ЗСУ визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Дія Дисциплінарного статуту ЗСУ поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до статей 1, 2, 3 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина перша та третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Відповідно до частини першої статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності (частина друга статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Згідно з статтею 51 Дисциплінарного статуту ЗСУ на сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової військової служби) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; е) пониження в посаді; є) пониження у військовому званні на один ступінь; ж) пониження у військовому званні на один ступінь з переведенням на нижчу посаду; з) позбавлення сержантського (старшинського) звання; и) звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.

Відповідно до статті 83, частини першої статті 84, частини першої та третьої статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Отже, прийняттю рішення про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 188 від 13.03.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній гвардії України (далі Порядок).

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ вказаного Порядку, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність правопорушення або події, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування, його (її) обставини (час, місце) та наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або спричинили їх виникнення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями (бездіяльністю) військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення; порушення нормативно-правових актів, інших актів законодавства або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Відповідно до розділу VII Порядку, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який має містити вступну, описову та резолютивну частини.

Розірвання контракту та звільнення з військової служби здійснюється відповідно до статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування у запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до підпункту «д» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) через службову невідповідність.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення).

Відповідно до пункту 228 Положення, звільнення з військової служби через службову невідповідність здійснюється в разі: застосування до військовослужбовця відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Пунктом 238 Положення визначено, що наказ про застосування до військовослужбовця такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, є підставою для видання наказу про його звільнення.

Як видно з матеріалів справи, заступником командира частини по роботі з особовим складом майором ОСОБА_2 проведено службове розслідування по факту вчинення прапорщиком ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та складено висновок, яким встановлено, що 10.02.2019 працівниками Управління патрульної поліції у Волинській області було зупинено прапорщика ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено у Волинському обласному наркологічному диспансері, виявлено 1,22 проміле. Відповідно до статті 63 Конституції України прапорщик ОСОБА_1 відмовився від дачі будь-яких пояснень відносно себе, про що складений відповідний акт.

За порушення вимог статті 130 КУпАП, положень пункту 2.9 Правил дорожнього руху, розпоряджень Головного управління Національної гвардії України та Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про заборону керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння запропоновано начальника військового наряду (командира 2 відділення) 3 патрульного взводу 1 патрульної роти прапорщика ОСОБА_1 рекомендовано попередити про неповну службову відповідність (а. с. 92-94).

Згідно з витягом з наказу начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 07.03.2019 № 18 о/с «По особовому складу», відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прапорщиком ОСОБА_1 припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби у Національній гвардії України у запас Збройних Сил України за підпунктом «д» пункту 2 частини п`ятої (через службову невідповідність) (а.с.29).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2019 № 50 прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення 12.03.2019 та направлено на військовий облік до Луцького ОМВК Волинської області (а. с. 6).

Беручи до уваги матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що факт порушення позивачем військової дисципліни є повністю підтвердженим. Зокрема, у висновку службового розслідування детально описано сутність вчинення адміністративного правопорушення, що полягало в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2019, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено частиною першою статті 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння) та накладено адміністративне стягнення.

Також суд звертає увагу на те, що до військової частини неодноразово із Головного управління Національної гвардії України та Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України надходили телеграми та розпорядження про заборону керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння, які неодноразово доводилися під особистий підпис особовому складу військової частини. Доводилися вимоги, що у випадку затримання за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння застосовуватиметься відразу звільнення з лав Національної гвардії України (а. с. 30-41).

Аналізуючи наведені вище норми Дисциплінарного статуту ЗСУ, апеляційний суд звертає увагу, що правила поведінки та обов`язки, покладені на військовослужбовців, зокрема, стосовно неухильного дотримання вимог Конституції України та Законів, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поширюються на військовослужбовця не лише під час несення ним служби, а й у вільний від несення служби час.

Відповідно до пункту 1 Додатку № 1 до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 позивач, вступаючи на військову службу за контрактом, зобов`язаний свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників).

Відповідно до пункту 3 цього ж Додатку контракт може бути достроково припинено (розірвано) з ініціативи Міністерства оборони України або громадянина України в порядку та на підставах, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 35 Положення контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення):

за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г", "д", "е", "є", "з" - "й" та "л" пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:

д) через службову невідповідність.

Оскільки позивач допустив порушення законів України, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, і цим самим порушив вимоги контракту в частині, проявивши при цьому службову невідповідність, відповідачі мали право звільнити його з військової служби з підстав службової невідповідності.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність оскаржуваних наказів відповідачів та відсутність обґрунтованих підстав для поновлення ОСОБА_1 на раніше займаній посаді.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на законність рішення суду не впливають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у справі № 140/1170/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський

Повний текст постанови виготовлений 05.03.2020.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду