Справа № 809/1558/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2020 року

Київ

справа №809/1558/13-а

адміністративне провадження №К/9901/31835/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Юрченко В.П.,

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.11.2016 (суддя Гундяк В.Д.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017 (головуючий суддя (Довгополов О.М., судді: Гудим Л.Я., Святецький В.В.) у справі № 809/1558/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" до ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «ПБС» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Державної податкової служби, правонаступником якої є Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, яким просило скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 28.03.2013 року № .

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.06.2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.02.2016 року вказані рішення судів попередніх інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення за № від 28.03.2013 року.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що позивачем належним чином підтверджено реальність господарських операцій з його контрагентом, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

У доводах касаційної скарги зазначає, що позивачем порушено вимоги підпункту 14.1.27 пункту 14.1 ст.14, пункту 44.1 ст.44, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.4. 138.8 ст. 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (ПК): завищено витрати у податковому обліку за 4-й квартал 2011 року на 836794,00 грн. (собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) з посиланням на поставку позивачу від ПП «Симетрія» підрядних послуг за правочинами, які не мали реального характеру, у результаті чого занижено податок на прибуток у податковому обліку за 4-й квартал 2011 року на 192462,00 грн. Висновок про фіктивний характер правочинів позивача із вказаним постачальником обґрунтовано посиланням на відсутність у нього матеріальних, виробничих та трудових ресурсів, необхідних для здійснення поставки підрядних послуг. Крім того, вказує на наявність вироку Галицького районного суду м. Львова від 13.02.2015 року в кримінальній справі №461/10489/13-к, який набрав законної сили, що також свідчить про нереальність господарських операцій позивача з ПП «Симетрія».

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 12.03.2013 року ДПІ у м. Івано-Франківську проведено невиїзну позапланову документальну перевірку ТзОВ "ПБС" з питань правильності декларування податкових зобов`язань з податку на прибуток за період з 01.04.2011 року по 31.03.2012 року, за результатами якої складено акт за № 1906/22-3/32872788, у якому зафіксовано порушення позивачем підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.4, пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в ІV кварталі у сумі 192 462,00 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 28.03.2013 року, згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 192 462,00 грн.

Судами також встановлено та підтверджується матеріалами справи, 2 серпня 2011 року між позивачем та ПП "Симетрія" укладено Договір підряду № 004/08-ТП, відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується за завданням Замовника виконати будівельні роботи - будівництво підпірних стінок №1-2 на шестирівневій відкритій автостоянці №1 для автомобілів та підпірних стінок тунелю ПС-1, ПС-2, ПС-3, ПС-4, ПС-5 ТК "Буковель" в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області відповідно до локальних кошторисів.

19 вересня 2011 року між позивачем та ПП "Симетрія" було укладено Договір підряду № 18/10-ОЧ, відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується за завданням Замовника виконати роботи по будівництву очисних (каналізаційних) споруд потужністю 4000 м3/добу ТК "Буковель" в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області відповідно до локальних кошторисів з розрахунком договірної ціни, що є невід`ємними частинами даного Договору. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи.

20 вересня 2011 року між позивачем та ПП "Симетрія" було укладено Договір підряду № 19/10-ОЧ, відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується за завданням Замовника виконати роботи по будівництву очисних (каналізаційних) споруд потужністю 4000 м3/добу Туристичного комплексу "Буковель" в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області відповідно до локальних кошторисів з розрахунком договірної ціни, що є невід`ємними частинами даного Договору. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи.

29 вересня 2011 року між позивачем та ПП "Симетрія" було укладено Договір підряду № 75/11-ДР, відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується за завданням Замовника виконати будівельні роботи у туристичному комплексі "Буковель" в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області відповідно до кошторисів. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи.

З огляду на заявлені позовні вимоги, фактичні обставини, установлені судами, Верховний Суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В розумінні пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Приписами пункту 135.2 статті 135 та пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що як доходи, так і витрати, визначаються на підставі первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Крім того, пунктом 14.1.27 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПКУ не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність.

Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування складу витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції. Якщо ж певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Судами встановлено, що на підтвердження факту реального здійснення зазначених господарських операцій, а саме виконання підрядником будівельних робіт та оплати їх вартості, позивач надав суду копії актів приймання виконаних робіт та локальних кошторисів вартості робіт, якими зафіксовано здійснення робіт ПП «Симетрія» і які містять всі необхідні реквізити, встановлені законом для первинних документів. Факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом підтверджується наявними в матеріалах справи відомістю операцій по рахунку 631 (розрахунки з вітчизняними постачальниками) за період з 01.09.2011 року по 31.02.2012 року, сформованого позивачем, а також платіжними дорученнями .

Крім того, на момент здійснення господарських операцій позивач та його контрагент ПП «Симетрія» були включені до Єдиного державного реєстру та перебували на обліку платників податків.

Реальність здійснення господарської операції повинна досліджуватися на підставі первинних документів, складених за результатами таких операцій та не може ґрунтуватися виключно на отриманій податковій інформації з баз даних податкового органу.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з ПП «Симетрія», оскільки реальність таких підтверджується первинними документами, які у повній мірі відображають зміст господарської операції та її вартісні показники, а також підтверджують факт використання придбаних послуг у господарській діяльності позивача.

Верховний Суд зазначає, що непідтвердження операцій за ланцюгом постачання, відсутність основних засобів у контрагента, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Таким чином, в матеріалах справи наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом. Зазначені документи, як вірно встановлено судами, складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог діючого на момент виникнення правовідносин законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Отже, фактичні обставини об`єктивно засвідчують правомірність формування позивачем складу валових витрат відповідно до первинних бухгалтерських документів, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Окрім того на час розгляду справи судами попередніх інстанцій досліджено вирок Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2015 року у справі №461/10489/13-к, який набрав законної сили. Вироком Галицького районного суду міста Львова від 13 лютого 2015 року по справі № 461/10489/13-к за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 358 Кримінального кодексу України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів, частини 3 передбачає покарання за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб) засуджено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а за ч. 2 ст. 205 - виправдано, тобто не доведено факту фіктивності зазначених вище підприємств.

Згідно вказаного вироку: «…наведеними вище аргументами спростовується причетність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ведення фіктивного підприємництва з використанням фіктивних суб`єктів господарської діяльності, а саме ПП "Наладка", ПП "Сьомий день", ПП "Імпел ЛТД", ТзОВ "Олекс" та ПП "Симетрія". Проте допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що має причетність до одноразового особистого здійснення підпису від імені директора ПП «Сьомий день» на прохання його знайомого на ім`я ОСОБА_3 . Ствердив суду, що, приблизно у березні 2012 року на прохання вказаної особи, знаходячись у приміщенні, по АДРЕСА_1 , підписав деякі документи ПП «Сьомий день» від імені директора такого, прізвища якого не пам`ятає, підробивши його підпис та завірив печаткою цього підприємства, проте вказані дії виконував особисто, без попередньої змови будь з ким і без корисливої мети.

ОСОБА_2 у свою чергу суду повідомив, що приблизно у середині квітня 2011 року, на телефонне прохання його знайомого на ім`я ОСОБА_3 , не усвідомлюючи протиправності своїх дій підписав деякі документи від імені директора ПП «Олекс», які знаходились у приміщенні, по АДРЕСА_1 та завірив печаткою цього підприємства.»

Отже, вказаним вироком встановлено причетність засуджених за частиною 3 статті 358 Кримінального кодексу України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів, частини 3 передбачає покарання за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб) до ПП «Сьомий день» та ПП «Олекс», а тому обґрунтовано не були взяті судами першої та апеляційної інстанцій до уваги.

Натомість матеріали справи не містять належних та допустимих доказів притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб позивача та/або його контрагента ПП «Симетрія», - безпосередньо відповідальних за укладення і виконання спірних правочинів, у вчиненні злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України, при розгляді даної кримінальної справи не досліджувалися господарські операції цих підприємств з ТзОВ «ПБС».

Також, відповідачем не доведено, що укладені між ПП «Симетрія» договори підряду і первинні документи до них підписані не уповноваженими на те особами.

Виходячи з наведеного, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, що зумовлює хибність висновків податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства, а відтак, вони не можуть бути покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.11.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017 у справі № 809/1558/13-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду