Справа № 240/1220/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Житомир справа № 240/1220/20

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: представника позивача Васинчук С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу м.Києва Вольф Тетяни Леонідівни, Третя особа: Акціонерне товариство "Банк Форвард", про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Вольф Тетяни Леонідівни про скасування постанови від 15.11.2019року ВП №60605137 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого напису.

Ухвалою суду від 18.02.2020року позовну заяву залишено без руху

Ухвалою суду від 26.02.2020року позовну заяву після усунення недоліків прийнято до розгляду та відкрито провадження.

Ухвалою суду від 05.03.2020року відкладено розгляд справи у судовому засідання за клопотанням представника Позивача для підготовки до судового засідання, одночасно Позивачу надано строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що Позивачу 21.01.2020року із ССМ-повідомлення банківської установи стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого напису про стягнення на користь АТ "Банк Форвард" кредитної заборгованості в сумі 56411,19грн. Представник Позивача вважає, що вказане виконавче провадження відкрито з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження", так як Позивач не проживає в місті Києві, в неї в цьому місті відсутнє жодне майно.

На думку Представника Позивача, наявність у Позивача карткового рахунку в Акціонерному товаристві "Банк Форвард", не можна розцінювати як наявність певного майна, а тому Відповідач протиправно виніс постанову про відкриття спірного виконавчого провадження.

Відповідач, Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Вольф Тетяна Леонідівна, в судове засідання не прибула, направила до суду відзив на позовну заяву. У відзиві проти позову заперечується і зазначається, що спірне виконавче провадження відкрито у повній відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" за місцем знаходження майна боржника у вигляді грошових коштів, що знаходяться на відповідному рахунку у АТ "Банк Форвард" в місті Києві. Наявність у Позивача такого майна підтверджено цією банківською установою як стягувачем за цим виконавчим провадженням.

Представник Третьої особи, Акціонерного товариства "Банк Форвард", в судове засідання не прибув, пояснень на позовну заяву до суду не подавав, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши доводи представника Позивача, доводи Відповідача, наведені у відзиві, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, безпосередньо та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку і підстав вчинення виконавчих дій, оскарження рішень, дій або бездіяльності приватних виконавців, регулюються правовими нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (надалі - Закон N 1404-VIII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами ч.1 ст.5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до оскаржуваної постанови Відповідача від 15.11.2019року відкрито виконавче провадження ВП №60605137 по примусовому виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса №2173 від 31.08.2019року про стягнення з Позивача на користь АТ "Банк Форвард" кредитної заборгованості в сумі 56411,19грн.

Суть спору між сторонами по даній адміністративній справі зведена виключно щодо правомірності постанови Відповідача від 15.112019року про відкриття вказаного виконавчого провадження ВП №60605137.

Безспірно, за змістом ч.1ст.3 Закону N1404-VIII виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документі, які підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

В розумінні вимог ч.2 ст.5 Закону N1404-VIII приватний виконавець наділений повноваженнями на здійснює примусового виконання виконавчих написів нотаріусів.

Суд враховує, що правові норми пункту 4 частини першої статті 2 Закону N 1404-VIII встановлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями. Тобто, вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Частина перша статті 27 і частина друга статті 24 Закону 1404-VIII також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначених Законом N 1404-VIII. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Наявність майна Позивача, як боржника за виконавчим провадженням, у вигляді грошових коштів, що знаходяться на відповідному рахунку у АТ "Банк Форвард" в місті Києві, підтверджується дослідженою судом довідкою цієї банківської установи (а.с.22).

Вказане виконавче провадження було відкрито за заявою стягувача, АТ "Банк Форвард", від 02.10.2019року поданою до Приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Вольф Тетяни Леонідівни.

У зв`язку з цим суд погоджується з доводами Відповідача щодо правомірності відкриття вказаного виконавчого провадження саме за місцем знаходження майна боржника, Позивача по даній справі.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача та його представника в судовому засіданні, що спірне виконавче провадження відкрито з порушенням правил територіальної діяльності, тобто не за місцем проживання, перебування боржника та не за місцем знаходження її майна.

По-перше, частина перша статті 27 Закону N 1403-VIII і частина друга статті 24 Закону N 1404-VIII також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначених Законом N 1404-VIII. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Такий правовий висновок щодо застосування вказаних правових норм викладено в постанові Великої палати Верховного Суду від 05.12.2018 р. у справі N 904/7326/17 (провадження N 12-197гс18).

Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує ці висновки Верховного Суду.

По-друге, Позивачем та його представником безпідставно зроблено висновок, що кошти не відносяться до речей.

Безспірно, об`єктами цивільних прав відповідно до статті 177 Цивільного кодексу України є речі. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Речі поділяються на рухомі та нерухомі. До нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (статті 179, 181 цього Кодексу).

Разом з тим, згідно із статтею 192 цього ж Кодексу грошові кошти є платіжним засобом і належать до поняття майна, так як щодо них можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Більш того, приписами ст.48 Закону 1404-VIII при врегулюванні правовідносин щодо звернення стягнення на майно боржника прямо зазначається, що кошти відносяться до майна боржника.

При цьому судом враховується, що за змістом ч.2 ст.24 Закону 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Таким чином, позовні вимоги Позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Одночасно суд зазначає, що Відповідачем не надано суду жодних доказів своєчасності направлення Позивачу оскаржуваної постанови, а тому суд вважає, що Позивач подав даний позов в межах 10 денного строку з дня, коли Позивач дізналася про оскаржувану постанову та її текст.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Вольф Тетяни Леонідівни відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк