Справа № 620/23/20
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року Чернігів Справа № 620/23/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі також- ГУ ДПС у Чернігівській області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 16.12.2019 № 1 про застосування штрафних санкцій в розмірі 17000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що податкове повідомлення-рішення винесено з порушенням норм Податкового кодексу України та ст. 15 Закону України, від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", оскільки податковий орган неправильно тлумачить початок, перебіг та закінчення строку ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, господарська діяльність здійснювалась із дотриманням строків ліцензії, тому позивач вважає, що підстав для застосування до неї штрафних санкцій немає.

Ухвалою суду від 08.01.2020 розгляд справи призначена за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача надав суду відзив в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки за результатами фактичної перевірки контролюючим органом було виявлено порушення статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995, а саме здійснення ФОП ОСОБА_1 роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензій, за що статтею 17 Закону передбачена відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій. Так, строк дії ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами 06.10.2019 закінчився, а строк дії нових ліцензій не настав, тобто на момент перевірки у позивача було відсутнє право на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами у зв`язку з закінченням строку дії ліцензій.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність в магазині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями. Суду надано копії ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольних напоїв реєстраційний № 1800320 яка дійсна з 06.10.2018 до 06.10.2019 (а.с. 12-13), та ліцензії реєстраційний № НОМЕР_1 яка дійсна з 07.10.2019 до 07.10.2020.

28.11.2019 відповідачем було проведено фактичну перевірку позивача, якою при дослідженні фіскальних чеків встановлено факт роздрібного торгівлі 06.10.2019 в магазині позивача алкогольних напоїв без наявності відповідних ліцензій. За наслідками перевірки складено акт від 28.11.2019 № 68/32/ НОМЕР_2 (а.с. 10-11), на підставі якого, 16.12.2019 відповідачем прийнято податкове повідомлення- рішення № 1, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 17000 грн. за порушення статті 15 Закону № 481/95-ВР.

Не погодившись із висновками акту перевірки позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував те, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем як суб`єктом владних повноважень, а тому при вирішенні даного спору воно перевірялись судом на відповідність вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), зокрема, чи прийняте рішення на підставі повноважень, у порядку та в спосіб, визначених чинним законодавством України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України 481/95-BP від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»(з наступними змінами та доповненнями) (далі - Закон 481/95-BP).

Частиною першою статті 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абзацу 5 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі порушення вимог статті 15 цього Закону - 17000 гривень.

Так відповідно до частини третьої статті 17 Закону №481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначений у Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (далі Порядок № 790).

Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

На думку перевіряючих, позивач допустив порушення статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", внаслідок того, що ліцензії на роздрібний продаж алкогольних напоїв діяла з 06.10.2018 до 06.10.2019, отже нові ліцензії позивач повинен був отримати з датою початку дії 06.10.2019, фактично позивачем оформлені нові ліцензії з 07.10.2019.

Статтею 15 Закону № 481/95-ВР передбачено, шо роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами справляється щоквартально рівними частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно з чинним законодавством. Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання. За порушення вимог Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством, а саме до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів. В даному випадку, до позивача відповідно до абзацу 5 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР застосована штрафна санкція за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензій в сумі 17000 грн.

Згідно Закону України від 02.03.2015 № 222-VIII "Про ліцензування видів господарської діяльності" форму та зміст ліцензії визначає спеціально уповноважений орган з питань ліцензування. У ліцензії, що видається на паперовому носії, повинні бути зазначені такі дані: 1) найменування органу ліцензування, що прийняв рішення про видачу ліцензії, номер і дата прийняття такого рішення; 2) вид господарської діяльності; 3) дані про ліцензіата щодо: юридичної особи або її філій, інших відокремлених підрозділів - найменування, ідентифікаційний код; фізичної особи - підприємця - прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер платника податків ліцензіата - фізичної особи - підприємця (серія, номер та дата видачі її паспорта, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомила про це відповідний орган державної податкової служби та має відмітку у паспорті); 4) прізвище, ім`я, по батькові керівника органу ліцензування, який підписав рішення про видачу ліцензії. Ліцензія на паперовому носії має бути підписана керівником органу ліцензування, який підписав рішення про видачу ліцензії (або уповноваженою ним посадовою особою), і завірена гербовою печаткою цього органу ліцензування.

У сторін виникли розбіжності при з`ясуванні питання щодо строку дії ліцензій підприємця на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Закон України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі етиловим, коньячним, і плодовим спиртом, алкогольними напоями тютюновими виробами" не визначає порядок обчислення строку (терміну) дії ліцензії.

Відповідно до частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює відповідні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів загальних засад права (аналогія права).

Так, відповідно до частин першої та другої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до статті 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно зі статтею 253 цього ж Кодексу, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За статтею 254, ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (частина перша статті 255 ЦК України).

Терміни дії даних ліцензій були обмежені повноваженим органом з настанням календарного дня, - 06.10.2019, шляхом зазначення в них прийменника «до», який в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

З урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензії її кінцевої дати дії «до 06.10.2019» та положень Конвенції, доводи позивача щодо недопущення ним порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу підакцизного товару (алкоголю та тютюну) в останній день чинності ліцензій - 06.10.2019, є правильними.

Отже, ліцензійним органом абсолютно правомірно вказано термін дії розглядуваних у даній справі ліцензій з 06.10.2018 до 06.10.2019 в один рік, а ФОП ОСОБА_1 , в свою чергу не допущено порушень вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у випадку продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на підставі цих ліцензій 06.10.2019, оскільки саме на цю календарну дату припадає подія, яка має юридичне значення, а саме, закінчення дії ліцензії, при чому, до 24 години цього дня.

За вказаного, суд також вважає безпідставними будь-які посилання представника відповідача на те, що прийменник "до" означає не включення вказаного після нього дня, так як в даному випадку мова йде про перебіг строку та саме визначення терміну, зокрема, у відповідний місяць та число року. Більше того, навіть якщо й припустити таке врегулювання, то дія ліцензії "включно" або "виключаючи" останній день терміну дії такого не містить.

За змістом статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними та тютюновими виробами визначена, як щорічна. Відповідач самостійно визначає дату початку та дату закінчення (закінчення строку (терміну) дії), ліцензія реєстраційний № 1800320 має дату початку з 06.10.2018 та дату закінчення 06.10.2019, а нова № 1902007 має дату початку 07.10.2019 та дату закінчення 07.10.2020, що відповідає положенням статті 14 розглядуваного Закону, оскільки нова ліцензія видається органом ліцензування не раніше ніж останній робочий день дії попередньо виданої ліцензії. Ніякої перерви в один день немає. Маючи намір провадити зазначені в ліцензіях види господарської діяльності після закінчення строку їх дії, позивач у порядку, встановленому Законом України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", оформляв протягом 2018-2020 років ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями сплативши за їх придбання відповідні кошти, про що зроблені відмітки в самих ліцензіях.

Як свідчать матеріали справи, позивач виконав всі вимоги Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" необхідні для своєчасного отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами. На час перевірки наявні у позивача ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами в установленому порядку призупинені чи анульовані не були.

Суд зазначає, що одним з принципів державної політики у сфері ліцензування є принципі дотримання законності, зокрема, шляхом того, що вимоги ліцензійних умов мають бути однозначними, прозорими та виключати можливість їх суб`єктивного застосування органами ліцензування чи ліцензіатами (стаття 3 Закону від 02.03.2015 № 222-VII). Орган ліцензування, яким є відповідач, для цілей Закону "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", повинен не тільки контролювати дотримання умов ліцензійної діяльності, але одночасно здійснювати інформаційне та методичне супроводження ліцензування, тобто, роз`яснювати підприємцям порядок отримання ліцензії.

Суд зазначає, що закон має бути доступним для зацікавлених осіб та сформульованим з достатньою точністю для того, щоб надати їм можливість регулювати свою поведінку аби бути здатними - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою їхня дія (рішення Європейського суду з прав людини, рішення по справі " Вєренцов проти України" від 11 квітня 2013 року).

Суд зазначає, що неможливо дійти висновку про те, що порядок обчислення дії ліцензії в національному законодавстві визначений достатньо точно для того, щоб надати громадянам можливість передбачити, тією мірою, якою це було обґрунтовано обставинами, наслідки його дій.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 № 821/573/16, та від 25.04.2018 № 803/350/17.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позивних вимог повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином суд доходить висновку, що сума судового збору має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 06.12.2019 № 1 про застосування штрафних санкцій на суму 17000 грн.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім грн) 40 коп., сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 26.12.2019.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області, вул. Реміснича, буд.11, м. Чернігів,14000, .

Повний текст рішення виготовлено 05 березня 2020 року.

Суддя І.І. Соломко