Справа № 200/1200/20-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 р. Справа№200/1200/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Купріян В.Ю. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до якого просив суд визнати протиправним рішення Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області №05/Д-02-01-01 від 22.01.2020, щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії згідно ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області потворно розглянути заяву позивача від 17 січня 2020 року про перерахунок пенсії на пільгових умовах, із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 06.05.2000 р по 02.12.2001р у ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» з урахуванням періоду перерви в проведенні атестації робочих місць з 06.05.2000 року по 02.12.2001 року.

З 18 січня 2004 року позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці відповідно до ч.2 п.1 ст.114 Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №1.

З 20 травня 1998 по 31 серпня 2012 року позивач працював на Приватному акціонерному товаристві «Авдіївський коксохімічний завод» в виробництві цеху уловлювання в якості електромонтера з ремонту та обслуговуванню електроустаткування.

Період роботи в якості електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування з 06.05.2000 р по 02.12.2001 (1 рік 06 місяців 27 днів) до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано.

17 січня 2020 року позивач звернувся з відповідною заявою до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Позивач зазаначає, що на у відповіді вих. № 05/Д-02-01-01 від 22.01.2020 року Торецьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області йому було відмовлено в перерахунку пенсії.

Відмова мотивована тим, що період роботи ПрАТ «АКХЗ» в якості електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування з 06.05.2000 р. по 02.12.2001 (1 рік 06 місяців 27 днів) до пільгового стажу за Списком №1 не зарахований оскільки немає законних підстав, так як відсутній наказ про результати проведення атестації робочих місць.

Позивач не погодився з прийнятим рішенням та вважає, що дії відповідача є протиправними, оскільки вважає, що несвоєчасне проведення роботодавцем атестації робочих місць не може бути підставою для відмови позивачу у зарахування спірного періоду роботи до пільгового стажу.

Ухвалою від 03 лютого 2020 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 02 березня 2020 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28 лютого 2020 року представник відповідача надав засобами поштового зв`язку через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що наказом Міністерства праці та соціальної політики №383 від 18.11.2005 року затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно пункту 4.1 Порядку № 383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

В період роботи ОСОБА_1 з 06.05.2000 року по 02.12.2001 рік на ВАТ «Авдіївський коксохімічний завод» атестація робочих місць не проводилась.

Враховуючи вищезазначене, у Торецького ОУПФУ відсутні законні підстави для зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 06.05.2000 року по 02.12.2001 року на ВАТ «Авдіївський коксохімічний завод».

Також відповідач зазначає, що відповідно до частини 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 року заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного Фонду України за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1567/11847 від 27.12.2005 року орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення або перерахунок пенсії при зверненні особи з відповідною заявою на спеціальному бланку.

Відповідач зазначає, що лист № 05/Д-02-01-01 від 22.01.2020 року, який було направлено до позивача, не носить імперативний характер та не є конкретним рішенням по суті питання або відмовою, оскільки подана позивачем заява не відповідала встановленій формі, які вимагає пенсійне законодавство, Торецьким ОУПФУ не виносилось жодних рішень щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії за віком.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Авдіївським МВ УМВС України в Донецькій області 06.05.1997, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

17.01.2020 року позивач звернувся до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про надання письмового роз`яснення щодо неврахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 06.05.2000 року по 02.12.2001 рік на ВАТ «Авдіївський коксохімічний завод».

Листом № 05/Д-02-01-01 від 22.01.2020 року Торецьким ОУПФУ було надано відповідне роз`яснення по суті питання, а саме, з яких підстав управління не може зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи з 06.05.2000 року по 02.12.2001 року на ВАТ «Авдіївський коксохімічний завод» та водночас зазначено, що надана ОСОБА_1 заява розглянута згідно з Законом України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.96 року (як письмове звернення).

Позивачем надано до Торецького ОУПФУ накази про проведення атестації робочих місць на ВАТ «Авдіївський коксохімічний завод» від 06.05.1995 року № 157 та від 03.12.2001 року № 299.

Відповідачем означені накази при вирішенні питання про зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 06.05.2000 року по 02.12.2001 року на ВАТ «Авдіївський коксохімічний завод» не враховано через порушення строків проведення атестації робочих місць на підприємстві, а саме її не проведення в період роботи позивача на підприємстві.

Оскільки заява позивача від 17.01.2020 року не відповідала формі, встановленій Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1567/11847 від 27.12.2005 року, та розглянута як звернення громадянина в загальному порядку, рішення про відмову в перерахунку пенсії не приймалося.

Відомості щодо наявного страхового стажу підтверджуються трудовою книжкою від 05 липня 1971 року.

Як встановлено судом під час розгляду справи, згідно відомостей трудової книжки позивача у спірний період часу він працював з 06.05.2000 року по 02.12.2001 року на ВАТ «Авдіївський коксохімічний завод», що підтверджується записами в трудовій книжці №№ 13-16.

Відтак, згідно запису № 13, внесеного на підставі наказу № 80 від 16.05.1997, датованого 20.05.1997 позивача прийнято на роботу в цех улавлювання №2 електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання 4 розряду.

Згідно запису №16 на підставі наказу №115 від 29.08.2012 датованого 31.08.2012, позивача звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 2.3 п. 2 Інструкції про порядок ведення трудової книжки працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України №58 від 29.07.1993, передбачено порядок заповнення трудової книжки. Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України та Міністерства праці України за №01-3/406-02-2 від 10.05.1994, під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Відтак, факт роботи позивача у спірний період на ВАТ «Авдіївський коксохімічний завод» підтверджений належним чином та сторонами не оспорюється, спірним є питання щодо зарахування вказаного періоду до пільгового стажу позивача.

З матеріалів справи вбачається що атестація робочих місць на ВАТ «Авдіївський коксохімічний завод» проводилась двічі, що підтверджується наказами про проведення атестації робочих місць на ВАТ «Авдіївський коксохімічний завод» від 06.05.1995 року № 157 та від 03.12.2001 року № 299, однак відповідач не приймає це до уваги через порушення порядку проведення такої атестації.

Питання атестації робочих місць врегульовано Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (далі - Порядок №442).

Згідно п.п. 1, 2, 4 Порядку №442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (461-2016-п), Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці (1290-97-п), Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня (163-2001-п), Переліків робіт із особливо шкідливими і особливо важкими та шкідливими і важкими умовами праці, на яких встановлюється підвищена оплата праці, та інших нормативно-правових актів, відповідно до яких надаються пільги та компенсації працівникам за роботу із шкідливими умовами праці, покладається на Держпраці.

Згідно зі статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому вбачається, що працівник, який працює на посаді, віднесеній до відповідного Списку, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділений будь-якими повноваженнями або обов`язками, які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Тому, суд дійшов висновку, що відмовляючи працівнику в зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу, відповідач фактично покладає відповідальність за не проведення атестації робочих місць на підприємстві на позивача.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Великої палати Верховного суду, викладеною постанові від 19.02.2020 року по справі № 520/15025/16-а.

В означений постанові Верховний суд наголосив, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено протиправність дій відповідача щодо незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 06.05.2000 року по 02.12.2001 року на ВАТ «Авдіївський коксохімічний завод».

Однак, дослідивши матеріали справи, суд також дійшов висновку, що 17.01.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про надання письмових роз`яснень щодо незарахування спірного періоду до пільгового стажу, яку той отримав 20.01.2020 року, та розглянув в порядку, визначеному Законом «Про звернення громадян», не приймаючи рішення в формі акту індивідуальної дії.

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним рішення Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області №05/Д-02-01-01 від 22.01.2020, щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії згідно ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», задоволенню не підлягають, оскільки позивачем помилково прийнято лист відповідача за акт індивідуальної дії, а саме рішення про відмову включити спірний період до пільгового стажу.

Щодо вимог позивача зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області потворно розглянути заяву від 17 січня 2020 року із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 06.05.2000 року по 02.12.2001 року у ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» з урахуванням періоду перерви в проведенні атестації робочих місць з 06.05.2000 року по 02.12.2001 року, суд зазначає, що означена заява не містить вимоги позивача щодо здійснення перерахунку, натомість містить вимогу надати письмове роз`яснення причин незарахування спірного періоду до пільгового стажу.

Зобов`язання відповідача повторно розглянути цю заяву жодним чином не захистить порушене право позивача на проведення перерахунку пенсії з урахуванням висновків суду.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про неефективність обраного позивачем способу захисту та відновлення своїх прав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та необхідності зобов`язати відповідача повторно розглянути питання про зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 06.05.2000 р по 02.12.2001р у ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» з урахуванням висновків суду, викладених в цьому судовому рішенні.

При цьому, суд не наділений повноваженнями обчислювати дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди роботи до пільгового чи страхового стажу та проведення перерахунку, оскільки перерахунок пенсії позивача є обумовленим Законом наслідком відновлення порушених прав позивача щодо незарахування спірного періоду до пільгового стажу.

Враховуючи викладене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що даний адміністративний позов позивачем було подано до суду виключно у зв`язку з діями відповідача, які судом визнано неправомірними, суд дійшов висновку щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Авдіївським МВ УМВС України в Донецькій області 06.05.1997, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_2 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути питання про перерахунок пенсії на пільгових умовах та зарахування до пільгового стажу періодів роботи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Авдіївським МВ УМВС України в Донецькій області 06.05.1997, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_2 ) з 06.05.2000 року по 02.12.2001 року у ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Авдіївським МВ УМВС України в Донецькій області 06.05.1997, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_2 ) суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 10 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко