Справа № 1.380.2019.006462
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006462
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Кушик Й.-Д.М., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Сєров О.В.

відповідача: представник Яковчук С.Ю.

третьої особи: представник Павліш О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (Відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить:

- за результатами розгляду справи визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №25/13-01-33-07/ НОМЕР_1 від 08 жовтня 2019 року винесену Головним управлінням Держпраці у Львівській області;

- судові витрати стягнути з відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 вересня 2019 року на підставі наказу № 218 від 12.09.2019 року працівниками Головного управління ДПС у Львівській області було проведено фактично перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог трудового законодавства в частині використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцем доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету. За результатами даної перевірки було складено акт перевірки від 19.09.2019 року №25/13-01-33-07/ НОМЕР_1 .

25.09.2019 року ФОП ОСОБА_1 отримав лист Головного управління Держпраці у Львівській області № 344/1/11-39 від 23 09.2019 року згідно якого, позивача повідомлено про направлення акту перевірки від 19.09.2019 року №25/13-01-33-07/ НОМЕР_1 Головного управління ДПС у Львівській області на адресу Головного управління Держпраці у Львівській області.

11 жовтня 2019 року позивач отримав від Головного управління Держпраці у Львівській області постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №25/13-01-33-07/ НОМЕР_1 від 08.10.2019 року про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 375570,00 грн. за порушення вимог частини першої, частини третьої статті 24 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України № 413 - за допущення до роботи громадян без укладення трудових договорів та без повідомлення про прийняття працівників на роботу.

Позивач вважає таке рішення протиправним і просить врахувати, що таке прийнято з грубим порушенням Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Порядку державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295, а також вимог Податкового кодексу України, оскільки акт перевірки податкового органу є лише підставою для проведення інспекційного відвідування.

Позивач вказує, що його було позбавлено права на подання заперечень та пояснень на акт перевірки.

Зазначає, що акт перевірки, складений податковим органом, не містить достатньої інформації про встановлені правопорушення, у зв`язку з чим вважає, що штрафні санкції застосовані без встановлення факту і наявності доказів порушення позивачем вимог законодавства про працю. Крім цього, вказав, що із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у трудових відносинах в розумінні КЗпП України позивач не перебував, натомість вони надавали послуги відповідно до укладених між ними цивільно - правових угод.

Саме тому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №25/13-01-33-07/ НОМЕР_1 від 08 жовтня 2019 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити.

Відповідач у поданому на позовну заяву відзиві проти позову заперечив з підстав, що оскаржувана постанова прийнята на підставі акта фактичної перевірки територіального органу ДПС, яким встановлено факт порушення позивачем законодавства про працю. На підставі даного акту перевірки та у зв`язку з виявленими податковим органом порушеннями законодавства про працю до позивача застосовано санкції, передбачені абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України. Відповідач вважає, що відповідно до положень Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509) акт перевірки податкового органу є підставою для застосування штрафу за порушення законодавства про працю.

Щодо застосування абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, відповідач зазначив, що під час проведення фактичної перевірки ГУ ДПС у Львівській області у позивача зафіксовано за виконанням трудових функцій ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджують матеріали фотофіксації, зробленої під час проведення контролюючого заходу та долучені до матеріалів здійсненої фактичної перевірки. Як вбачається із змісту пояснень позивача, на день проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 найманих працівників немає, громадяни які були виявлені у приміщенні кафе - стажуються з подальшим працевлаштуванням до кінця місяця.

Відповідач ствердив, що доводи позивача про те, що між ним та вказаними працівниками мали місце відносини цивільно-правового характеру не підтверджуються належними та допустимими засобами доказування, суперечать зібраним в ході фактичної перевірки матеріалами та не повинні братися до уваги.

Також відповідач зазначив, що здійснення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами) відбувалось посадовими особами органу ДПС, а відтак обов`язок доказування підставності та правомірності процедури здійснення заходу контролю у відповідача відсутній, оскільки такий покладається на органи ДПС.

Саме тому відповідач вважає вимоги позивача, викладені в позовній заяві необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головним управлінням ДПС у Львівській області надано пояснення від 16.01.2020 року, в яких податковий орган, з покликанням на норми Податкового кодексу України зазначив, що фактична перевірка позивача проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу, який повинен відповідати вимогам п.81.1 ст.81 ПК України, та за наявності підстав для її проведення, а право на проведення такої перевірки надається за умови пред`явлення копії наказу про проведення фактичної перевірки та направлення на проведення такої перевірки.

Зазначає, що Наказ від 12.09.2019 року № 218 містить дату видачі; найменування контролюючого органу; найменування та реквізити суб`єкта; адреса об`єкта; мета перевірки; вид перевірки; підстави для проведення перевірки; тривалість перевірки, що відповідає вимогам п.81.1 ст.81 ПК України.

Враховуючи вищенаведене, Головне управління ДПС у Львівській області, вважає вимоги ФОП ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 09 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Львівській області і призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні 04.02.2020 року, проведеному за участю представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд заслухав пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

18 вересня 2019 року на підставі наказу № 218 від 12.09.2019 року працівниками Головного управління ДПС у Львівській області було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог трудового законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За результатами даної перевірки було складено акт перевірки від 19.09.2019 року №25/13-01-33-07/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовані порушення: ч. 1, ч. 3. ст. 24 КЗпП України, а також вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

18.09.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надали письмові пояснення, які долучені до акта перевірки від 19.09.2019 року.

Акт перевірки містить підпис позивача щодо незгоди із висновками фактичної перевірки та намір подання заперечень на акт перевірки до ГУ Держпраці у Лвівській області (а.с.152)

25.09.2019 року ФОП ОСОБА_1 отримав лист Головного управління Держпраці у Львівській області № 344/1/11-39 від 23.09.2019 року, зі змісту якого слідує, що акт перевірки від 19.09.2019 року №25/13-01-33-07/ НОМЕР_1 Головного управління ДПС у Львівській області направлено на адресу Головного управління Держпраці у Львівській області.

Позивачем на адресу ГУ Держпраці у Львівській області скеровано заперечення від 26.09.2019 року на акт фактичної перевірки від 19.09.2019 року.

Листом від 03.10.2019 року №9994/1/07-10 ГУ Держпраці у Львівській області повідомлено позивача, що акт перевірки складено органами ДПС у Львівській області, отже ГУ Держпраці у Львівській області не є суб`єктом розгляду заперечень.

Головним управлінням Держпраці у Львівській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №25/13-01-33-07/ НОМЕР_1 від 08.10.2019 року про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 375570,00 грн. за порушення вимог частини першої, частини третьої статті 24 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України № 413 - за результатами перевірки ГУ ДПС у Львівській області у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою фактичного здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , встановлено громадян, які були допущенні до роботи без укладання трудових договорів, оформлених наказами чи розпорядженнями власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням Головного управління Держпраці у Львівській області, вважає його протиправним, тому звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, вжите законодавцем словосполучення «у спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії, повинен обирати лише визначені законом способи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V), дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Частиною 4 статті 2 вищезгаданого Закону передбачено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 затверджено Положення Про Державну службу України з питань праці, відповідно до п.1 якого Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

У зв`язку із втратою чинності 14.05.2019 року постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, якою було затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» від 21 серпня 2019 року № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок №823), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

У відповідності до п. 2 Порядку № 823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до змісту пп.6 п.5 Порядку № 823, підставами для здійснення інспекційних відвідувань є інформація ДПС та її територіальних органів про факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень.

Перед реєстрацією інспекційного відвідування роботодавця, щодо якого протягом попередніх шести календарних місяців здійснювалися інспекційні відвідування, керівник органу контролю (інша уповноважена ним посадова особа) вивчає питання про доцільність його проведення.

Відповідно до п. 6 Порядку № 823 під час підготовки до проведення інспекційного відвідування інспектор праці може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування, зокрема шляхом проведення аналізу наявної (доступної) інформації про стан додержання об`єктом відвідування законодавства про працю.

Документи, одержані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування.

Відповідно до п.18 Порядку № 823, якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Пунктом 24 Порядку № 823 передбачено, що разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що отримання інформації від ДПС та її територіальних органів про виявлені в ході здійснення контрольних повноважень факти порушення платниками податків законодавства про працю, є підставою для призначення і проведення відповідним територіальним органом Держпраці заходів державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування. За результатами проведеного інспекційного відвідування складається акт, на який об`єкт відвідування може подати зауваження. На підставі акту, після розгляду зауважень, може бути вжито заходів до притягнення винної у допущенні порушень особи до встановленої законом відповідальності.

В той же час, матеріали справи не містять жодних доказів щодо прийняття уповноваженою особою відповідача рішення про проведення інспекційного відвідування позивача, або недоцільність проведення такого заходу.

Як слідує з матеріалів справи, листом від 19.09.2019 року №539/9/13-01-33-07 Головним управлінням ДПС у Львівській області копії матеріалів фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 було направлено на адресу ГУ Держпраці у Львівській області, які отримані відповідачем 20.09.2019 року відповідно до штампу реєстрації вхідної кореспонденції.

Також судом встановлено, листом Головного управління Держпраці у Львівській області № 344/1/11-39 від 23.09.2019 року позивача повідомлено, що акт перевірки від 19.09.2019 року №25/13-01-33-07/ НОМЕР_1 Головного управління ДПС у Львівській області направлено на адресу Головного управління Держпраці у Львівській області і є підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю, передбаченою ч.2 ст.256 КЗпП України.

Позивачем на адресу ГУ Держпраці у Львівській області скеровано заперечення від 26.09.2019 року на акт фактичної перевірки від 19.09.2019 року.

Листом від 03.10.2019 року №9994/1/07-10 ГУ Держпраці у Львівській області повідомлено позивача, що акт перевірки складено органами ДПС у Львівській області, тому ГУ Держпраці у Львівській області не є суб`єктом розгляду заперечень.

Отже, встановлені судом обставини у даній справі вказують, що позивач був позбавлений можливості подати зауваження на акт перевірки.

При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача на норми Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509) з огляду на таке.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною 4 ст. 265 Кодексу законів про працю України визначено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 1 та 2 Порядку № 509 цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - штрафи).

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст.265 Кодексу законів про працю України штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Аналіз зазначеної норми вказує, що без здійснення заходу державного нагляду (контролю) відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України можуть бути накладені лише штрафи на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

У всіх інших випадках вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України, проведення заходу державного нагляду (контролю) є обов`язковим.

Суд зазначає, що в даному випадку норми Порядку № 509 не суперечать положенням Кодексу законів про працю України, оскільки в ході здійснення контрольних заходів податковим органом можуть бути виявлені й інші порушення законодавства про працю, окрім тих, відповідальність за які передбачена абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України.

Однак, у випадку спірних правовідносин, враховуючи, що актом Головного управління ДПС у Львівській області від 19.09.2019 року №25/13-01-33-07/ НОМЕР_1 було встановлено порушення позивачем законодавства про працю, відповідальність за яке передбачена саме абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України, відповідач був зобов`язаний здійснити захід державного нагляду (контролю), а саме: провести інспекційне відвідування.

Враховуючи, що такий захід відповідачем не здійснений, суд дійшов висновку, що відповідач діяв з порушенням вимог Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та Порядку накладення штрафу за порушення законодавства про працю. Такі порушення з боку суб`єкта владних повноважень є суттєвими, а прийняте ним рішення без дотримання визначеного законом способу його прийняття, не може вважатись законним, що є самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення штрафу №25/13-01-33-07/ НОМЕР_1 від 08 жовтня 2019 року.

При цьому, суд не надає оцінку по суті виявленого правопорушення податковим органом вимог трудового законодавства ФОП ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З вищезазначеної норми Конституції України слідує, що кожен орган державної влади зобов`язаний діяти виключно в межах передбачених чинним законодавством. Відповідно, суд при вирішенні питання щодо правомірності рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень може вирішувати питання щодо відповідності таких дій нормам чинного законодавства, однак не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені по компетенції цього органу державної влади.

Оскільки здійснення заходу державного нагляду (контролю), а саме - проведення інспекційного відвідування після надіслання ГУ ДПС у Львівській області акту фактичної перевірки, відноситься до виключної компетенції Головного управління Держпраці у Львівській області, відтак суд не вправі перебирати на себе його повноваження, а оцінка виявлених порушень трудового законодавства може бути надана судом виключно після проведення відповідачем інспекційного відвідування та прийняття з урахуванням зауважень об`єкта відвідування відповідних рішень у встановленому порядку.

Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що відповідачем не дотримано приписи ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1, п.2 ч.2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем сплачено судовий збір в сумі 3750,00 грн. згідно квитанції №237 від 22.11.2019 року, такі судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Держпраці у Львівській області (пл. Міцкевича, 8, м. Львів, 79005), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №25/13-01-33-07/ НОМЕР_1 від 08 жовтня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області (пл. Міцкевича, 8, м. Львів, 79005, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 3750,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 05.03.2020 року.

Суддя Клименко О.М.