Справа № 818/1890/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 р.Справа № 818/1890/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міського голови м.Глухів Терещенка Мішеля на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2019, суддя С.М. Гелета, вулиця Герасима Кондратьєва, 159, Суми, Сумська область, 40000, повний текст складено 22.10.19 по справі № 818/1890/18

за позовом ОСОБА_1

до Міського голови м.Глухів Терещенка Мішеля

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Міського голови м. ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому просив суд скасувати постанову про накладення штрафу від 04.05.2018 №2, винесену Демішевою О.М. як виконуючого обов`язки міського голови.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 позов задоволено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції не враховано при прийнятті рішення, що відповідно до Конституції та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження органів виконавчої влади щодо здійснення на відповідних територія контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, були делеговані органам місцевого самоврядування.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 витребувано справу з суду першої інстанції.

24 грудня 2019 року ухвалою колегії суддів призначено розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку письмового провадження та ухвалою суду від 27.12 2019 задоволено вищезазначене клопотання та відкрито провадження по справі.

16 січня 2020 року від позивача по справі надійшов відзив, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що норми постанови КМУ від 17.07.2013 № 509 не можуть суперечити нормам Закону та надавати відповідному суб`єкту права та повноваження, які за законом належать іншим суб`єктам контролю за додержанням законодавства про працю.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2020 закінчено підготовку до розгляду, призначено справу у відкритому судовому засіданні.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

24 лютого 2020 року від позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до положень ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута без участі сторін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

На підставі розпорядження міського голови м.Глухів від 03.04.2018 №64ОД було призначено інспекційне відвідування з 11.04.2018 ОСОБА_1 терміном 2 робочі дні з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин. На підставі зазначеного розпорядження було видано направлення №2 б/д, яке було отримано позивачем 11.04.2018, що підтверджується підписом на направленні.

За результатами такого відвідування начальником відділу з питань додержання законодавства про працю міської ради Нікольським О.Л. складено акт інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця, яка використовує найману працю від 12.04.2018 № СМ2/795/АВ, в якому зафіксовано порушення трудового законодавства, а саме повідомлення про прийняття 11.04.2018 працівника на роботу подано до контролюючого органу не до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, із запізненням 12.04.2018.

За виявлене порушення спірною постановою від 04.05.2018 №2 в.о. міського голови Демішевою О.М. за порушення Постанови КМУ від 17.06.2015№413, керуючись ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), ч. 3 ст. 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затв. Постановою КМУ від 17.07.2013 №509, на підставі абз 8 ч.2 ст. 265 КЗпП України, до позивача накладено штраф в розмірі 3723,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Перевіряючи оскаржувану постанову від 04.05.2018 № 2 на відповідність вимогам ч.2 ст. 2 КАС України, колегія суддів зазначає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

КЗпП регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Статтею 259 КЗпП визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За змістом ч. 2 ст. 265 КЗпП, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 КЗпП штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вищезазначеної правової норми слідує, що повноваження щодо накладення штрафів має центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Указом Президента України від 09.12.2010 № 1085/2010 утворено Державну інспекцію України з питань праці. Відповідно до розділу IV Указу діяльність Державної інспекції України з питань праці як Центрального органу виконавчої влади, спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначається постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 26.04.2017 № 295, якою, зокрема, затверджено «Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» (далі - Порядок № 295).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Згідно із п. 19 Порядку № 295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Відповідно до п. 20 Порядку № 295, акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Згідно із п. 27 Порядку № 295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Як слідує з оскаржуваної постанови, штраф за порушення ч. 2 ст. 265 КЗпП накладено в.о. міського голови м. Глухів, який не є належним суб`єктом владних повноважень в розумінні ч. 6 ст. 265 КЗпП, оскільки входить до структури органу місцевого самоврядування.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови від 04.05.2018 № 2, оскільки прийнята суб`єктом, який не наділений законодавцем накладати штрафи за правопорушення, зазначені в ч. 2 ст. 265 КЗпП.

Посилання в апеляційній скарзі на ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування» колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки визначені цією нормою повноваження відповідних органів місцевого самоврядування на накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством, не виключають дію приписів ч. 6 ст. 265 КЗпП, якими визначено суб`єкта, уповноваженого накладати штрафи, за правопорушення, зазначені у ч. 2 ст. 265 КЗпП, а саме - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Оскільки оскаржувана постанова винесена в.о. міського голови м. Глухів за порушення ч. 2 ст. 265 КЗпП, остання підлягає скасуванню як така, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 2 КАС України.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України").

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міського голови м.Глухів Терещенка Мішеля - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року по справі № 818/1890/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 05.03.2020