Справа № 160/1082/19
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 березня 2020 року

Київ

справа №160/1082/19

адміністративне провадження №К/9901/5176/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стеценка С.Г.,

суддів: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу Дніпропетровської обласної державної адміністрації на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 по справі № 160/1082/19 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Лендфорт Дніпро» до Управління агропромислового розвитку Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Конкурсної комісії з визначення переліку підприємств-позичальників агропромислового комплексу для фінансової підтримки заходів в агропромисловому комплексі шляхом здешевлення кредитів, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

24.02.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Дніпропетровської обласної державної адміністрації на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 по справі № 160/1082/19.

При вивченні матеріалів касаційної скарги судом установлено наступне.

Касаційна скарга від імені Дніпропетровської обласної державної адміністрації подана за підписом представника Кушнірчук Наталії Василівни.

На підтвердження повноважень представника до касаційної скарги надано копію довіреності, якою Дніпропетровська обласна державна адміністрація уповноважує Кушнірчук Наталію Василівну представляти її інтереси в судах загальної юрисдикції, органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державної виконавчої служби, прокуратури, правоохоронних, контролюючих органах та інших установах, підприємствах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності.

Таким чином, касаційна скарга від імені Дніпропетровської обласної державної адміністрації - суб`єкта владних повноважень, надійшла до Верховного Суду 24 лютого 2020 року за підписом представника, на підтвердження повноважень якого надано копію довіреності.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року № 1401-VIII.

Підпунктом 11 пункту 161 "Перехідні положення" Конституції України передбачено, що з 01 січня 2017 року у Верховному Суді та судах касаційної інстанції представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01 січня 2020 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень провадження у вказаній вище справі відкрито у лютому 2019 року.

У Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про те, що Кушнірчук Наталія Василівна має статус адвоката і такого документа до касаційної скарги не додано.

Таким чином, до касаційної скарги не надано належних доказів того, що особа, яка підписала касаційну скаргу, має повноваження представника.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 55 КАС України (в редакції, чинній станом на дату звернення з касаційною скаргою) сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Отже, законодавець розмежував поняття "самопредставництво" та "представницво інтересів", які, відповідно, передбачають участь, зокрема, юридичної особи незалежно від порядку її створення у справі через свого керівника, іншу уповноважену особу відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) або через представника.

Суд звертає увагу, що представником в силу положень статей 1311, 1312 Конституції України може бути виключно прокурор або адвокат.

Виходячи з положень частини 3 статті 55 КАС України самопредставництво органу місцевого самоврядування у справі може здійснюватись визначеним у цій нормі процесуального законодавства колом осіб.

Таким чином, у разі здійснення самопредставництва, повноваження особи, яка підписує касаційну скаргу, мають бути підтверджені, зокрема: статутом, положенням, трудовим договором (контрактом), відомостями про займану посаду.

До касаційної скарги не надано доказів того, що Кушнірчук Наталія Василівна, яка підписала касаційну скаргу, має статус адвоката та не надано доказів наявності у неї повноважень на самопредставництво Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Підстав, які не викликають сумнівів та є достатніми для застосування п. ч. 5 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, Судом не встановлено.

Отож, при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Суд дійшов висновку, що до скарги підлягає застосуванню положення частини 2 статті 332 КАС України, а касаційна скарга - залишенню без руху, оскільки, в даному випадку, Суд не має достатніх відомостей для перевірки повноважень особи, яка підписала касаційну скаргу, що пов`язано з ненаданням до скарги доказів на підтвердження таких повноважень в розумінні статті 55 КАС України.

Частиною 8 ст. 59 КАС України передбачено, що у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Верховний Суд визнає, що перевірка повноважень представника сторони та подання суду документів, що їх підтверджують, переслідує очевидну законну мету - забезпечити належне відправлення правосуддя.

Крім того, Верховний Суд наголошує на тому, що повернення заяв (скарг) за наявності у суду процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи відповідних повноважень під час розгляду справи (скарги) містить ознаки зайвого формалізму та ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.

З урахуванням викладеного, заявник касаційної скарги повинен виправити її недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху шляхом надання до суду касаційної інстанції доказів на підтвердження повноваження особи, яка підписала скаргу, на представництво або самопредставництво Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Також, як убачається з матеріалів касаційної скарги, заявник просив поновити строк на касаційне оскарження, так як отримавши копію оскаржуваного рішення 23.12.2019, касаційну скаргу направив 09.01.2020 на адресу Вищого адміністративного суду України. Вказана касаційна скарги повернута скаржнику з підстав припинення роботи зазначеного суду, що, на думку скаржника, є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.

Проаналізувавши доводи скаржника Верховний Суд, зазначає наступне. Відповідно до Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» з дня початку роботи Верховного Суду у складі визначеним цим Законом, Вищий адміністративний суд України припиняє свою діяльність.

Вищий адміністративний суд України припинив свою процесуальну діяльність 15 грудня 2017 року. Зазначене вище є загальновідомим фактом, про що було повідомлено в засобах масових інформацій, зокрема і на веб сайті «Судової Влади».

Виходячи з вище наведеного, оцінивши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, проаналізувавши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску скаржником строку на касаційне оскарження та задоволення заяви про поновлення цього строку.

Частиною 3 статті 332 КАС передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, було встановлено, що касаційна не оформлена згідно вимог, встановлених статтею 330 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказаною правовою нормою процесуального закону встановлено вимоги до форми і змісту касаційної скарги, а її частиною четвертою передбачено, що до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

У даному ж випадку, вказані приписи КАС України скаржником не виконано, документ про сплату судового збору до касаційної скарги не долучено, проте заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Так, згідно з частиною першою статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Наведені положення процесуального закону дають підстави для висновку, що відстрочення сплати судового збору, є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Втім визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Що ж стосується заявника, який, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень і є бюджетною установою, фінансування якої здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, то кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період, що кореспондується з пунктами 44, 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, якими, крім іншого, визначено, що штатні розписи бюджетних установ затверджуються в установленому порядку у місячний строк з початку року. До затвердження в установленому порядку кошторисів використання бюджетних коштів підставою для здійснення видатків бюджету є проекти зазначених кошторисів (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), засвідчені підписами керівника установи та керівника її фінансового підрозділу або бухгалтерської служби. У разі коли бюджетний розпис на наступний рік не затверджено в установлений законодавством термін, в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), а під час складання кошторисів на наступний рік враховуються обсяги здійснених видатків.

З огляду на наведене, скаржник не позбавлений можливості протягом усього поточного бюджетного року здійснювати видатки бюджету, передбачені для сплати судового збору, на підставі кошторису, а у разі його відсутності - проекту кошторису, тимчасового індивідуального кошторису, тимчасового розпису бюджету в обсязі, не меншому за розмір використаних бюджетних коштів у минулому періоді й, при цьому має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення своєчасної сплати судового збору з урахуванням обставин і факторів, які впливають на тривалість процедури проведення відповідних платежів.

Також за приписами частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI).

Відповідно до статті 8 Закону №3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже наведеними правовими нормами КАС України та Закону №3674-VI встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Разом з тим, оцінивши доводи, вказані скаржником на обґрунтування вимог поданого ним клопотання, суд касаційної інстанції не вбачає, у даному випадку, наявності обставин, які би відповідали зазначеним вище критеріям, узгоджувались з наведеними законодавчими приписами в контексті визначених законодавцем умов та підстав для відстрочення сплати судового збору, й могли б зумовити вчинення такої процесуальної дії.

Згідно пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла на момент подання адміністративного позову), за подання суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1921, 00 грн.

Позовна заява подана позивачем - юридичною особою у 2019 році та заявлено 2 вимоги немайнового характеру.

Відповідно до пп. 3 п. 3 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону, за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, за подання касаційної скарги сума судового збору, яка підлягає сплаті, становить 7684,00 грн. (1921, 00 грн. - судовий збір за одну вимогу немайнового характеру, враховуючи, що позивачем заявлено 2 вимоги немайнового характеру, судовий збір за подання вказаного позову до суду першої інстанції становив 3842,00 грн. (1921, 00 грн. х 2) ; таким чином, ставка судового збору за звернення скаржника до Верховного Суду з даною касаційною скаргою становить 7684,00 грн. (3842,00 грн. х 200 %).

Згідно із частиною 2 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України питання про залишення касаційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом десяти днів з дня надходження касаційної скарги. Питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом десяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення згаданого вище недоліку, шляхом подання документа про сплату судового збору у сумі 7684,00 грн., який підлягає зарахуванню за наступними реквізитами: Отримувач коштів УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897 , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN), UA0026007, Код класифікації доходів бюджету 22030102 Найменування податку, збору, платежу Судовий збір (Верховний Суд, 055) Призначення платежу *;101;___(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом___(ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір. Банківські реквізити для перерахування коштів в іноземній валюті до Державного бюджету України, у тому числі й для сплати судового збору за подання до Верховного Суду заяви про перегляд рішення, розміщено на сайті Державної казначейської служби України. У графі «Призначення платежу» обов`язково необхідно вказати: *;101;22030102 (код класифікації доходів)___(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб; реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір за позовом __(ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Крім того, суд також установив, що касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 328, 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на таке.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до абзацу 1 ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Отже, касаційна скарга на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також на постанову апеляційного суду має містити обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно ст. 328 цього Кодексу.

У випадку неусунення недоліків, касаційна скарга буде повернута скаржнику відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 332 КАС України.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 1311, 1312 Конституції України, статтями 169, 330, 329, 332,333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровської обласної державної адміністрації на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 по справі № 160/1082/19 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Лендфорт Дніпро» до Управління агропромислового розвитку Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Конкурсної комісії з визначення переліку підприємств-позичальників агропромислового комплексу для фінансової підтримки заходів в агропромисловому комплексі шляхом здешевлення кредитів, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху та надати Дніпропетровській обласній державній адміністрації строк для усунення вказаних недоліків протягом 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом надання до суду касаційної інстанції доказів на підтвердження повноваження особи, яка підписала скаргу на представництво або самопредставництво Дніпропетровської обласної державної адміністрації, належного обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження та надання оригіналу платіжного доручення та шляхом обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно ст. 328 КАС України.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог статті 332 КАС України, в установлений судом строк, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог статті 333 КАС України, в установлений судом строк, скаржнику буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко

Т.Г. Стрелець

Л.В. Тацій ,

Судді Верховного Суду