Справа № 591/6699/18
Суддя: Клименко А. Я.
Дата ухвалення: 2020-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/6699/18
Провадження № 2-а/591/8/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради

про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління ДАБК Сумської міської ради в якому просить суд скасувати постанову №33 про накладення на неї штрафу в розмірі 10200 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 9 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та постанову №34 про накладення штрафу в розмірі 6800 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 188 42 Кодексу України про адміністративні правопорушення у справі про адміністративне правопорушення. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що під час провадження у адміністративній справі та винесенні оскаржуваних постанов Управлінням ДАБК Сумської міської ради порушена процедура встановлення адміністративного правопорушення, а також тим, що при здійсненні перепланування житлового приміщення, яке не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції, після завершення робіт введення в експлуатацію не потребується. Вважає постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Детальну аргументацію позивач навів у своїй позовній заяві та у поясненнях, наданих під час розгляду справи представником позивачки.

Представник позивачки Мілютіної Н.О. Гузенко Є.В. в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить суд його задоволити.

Представник відповідача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради Антонець Н.С. в судовому засіданні позов не визнала повністю, вважає, що відсутні підстави для скасування постанов, а тому просить суд в позові відмовити. Суду також надано письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, заперечує проти позову, вважає постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законними та обґрунтованими. Свою позицію відповідач аргументує тим, що позивач був належним чином повідомлений про час і місце проведення позапланової перевірки, тому відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення була проведена без участі позивача. У наданих суду додаткових поясненнях відповідач свої заперечення аргументує також і тим, що влаштування вхідної групи (влаштування металевих східців) є втручанням в огороджувальну конструкцію балкону, а тому потребує отримання документів дозвільного характеру.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038 від 17.02.2011року.

Пункт 9 Порядку №553 від 23.05.2011року передбачає, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Пунктом 17 Порядку №553 від 23.05.2011 року визначено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт. Із зазначеної норми вбачається, що протокол та припис складаються на підставі фактичних обставин, встановлених у відповідному акті. Акт, протокол та припис також є підставами для винесення постанови про накладення штрафу на відповідного суб`єкта містобудування.

Однією з гарантій дотримання чинного законодавства під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю є дотримання прав суб`єктів містобудування, закріплених у п. 13 Порядку №553 від 23.05.2011року. Зокрема, у пп. 3-5 п. 13 Порядку №553 від 23.05.2011року встановлено, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою КМУ від 6 квітня 1995 року №244 у разі відмови суб`єкта містобудування в отриманні документів (протокол, постанова та документи, які підтверджують факт правопорушення), які є підставою для притягнення його до відповідальності, документи надсилаються суб`єкту містобудування рекомендованим листом з повідомленням. Надіслання рекомендованим листом з повідомленням документів, які є підставою для притягнення до відповідальності, за адресою місцезнаходження (місця проживання) суб`єкта містобудування, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, вважається належним врученням зазначених документів незалежно від факту їх отримання суб`єктом містобудування.

Згідно з ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення у разі його оформлення складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тобто, підставою притягнення до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. З протоколів та складених за результатами перевірки постанов про адміністративні правопорушення вбачається, що вони складені з порушенням вимог, передбачених ст. ст. 256, 268 КУпАП. Протоколи про адміністративне правопорушення складені без участі позивача, позивачу не роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Під час судового розгляду встановлено, що при оформленні матеріалів адміністративної справи та винесенні оскаржуваних постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем порушено ряд процесуальних вимог при провадженні в справі, а саме, ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і яка має бути присутньою при розгляді справи, що означає її активну участь у процесі розгляду: дача пояснень, заявлення клопотань, обґрунтування заперечень, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення , підготовка та надання відповідних доказів, отримання правової допомоги.

Протоколи про адміністративне правопорушення не містять відомостей про роз`яснення позивачу його процесуальних прав та доказів на підтвердження ознайомлення позивача з цими правами, що свідчить про порушення права позивача на захист.

З наданих відповідачем поштових квитанцій, що містяться в матеріалах справи вбачається, що всі документи, в тому числі акт, протоколи та постанови надіслані відповідачем на адресу: АДРЕСА_1 , тоді, як місцезнаходження (місце проживання) позивача сумська АДРЕСА_2 . Тож, таке повідомлення позивача суд не може вважати належним.

Тому, суд приходить до висновку, що відповідачем під час адміністративного провадження була порушена процедура встановлення адміністративного правопорушення.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі 591/5504/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Крім того, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ст. 247 КпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем проведено реконструкцію (перепланування) балкону квартири. Фактично, здійснено облаштування окремого входу до своєї квартири, шляхом заміни віконної рами на суцільний стеклопакет, а також облаштування металевих сходів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу (дерегуляція)» від 12.02.2015 року №191-VIII стаття 100 та стаття 152 ЖК України були викладені в новій редакції, в якій норма щодо отримання дозволу на перепланування/переобладнання приміщення від органів місцевого самоврядування була скасована. Також, як вбачається зі статті 152 ЖК України після завершення робіт з перепланування жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Під час розгляду справи судом не встановлений факт втручання позивачем в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування будинку, в якому знаходиться квартира позивача.

Суд не погоджується з позицією відповідача стосовно його посилання на те, що відповідно до постанови КМУ №406 від 07.06.2017 року «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», без відповідних дозвільних документів можна проводити роботи щодо перепланування/переобладнання приміщення, які не передбачають втручання як в несучі так і в огороджувальні конструкції.

З цього приводу суд зазначає наступне:

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України. Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 ч.1 ст. 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року №17-рп, визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони. Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм, оскільки, вони приймаються саме на вимогу та з метою реалізації норм, що містяться в законах. Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону, слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Така позиція суду стосується як вищезазначеної постанови КМУ №406 від 07.06.2017 року та і державних будівельних норм, на які посилається відповідач. Оскільки, відповідно до Закону України «Про будівельні норми», будівельні норми - це затверджений суб`єктом нормування підзаконний нормативний акт технічного характеру, що містить обов`язкові вимоги у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обов`язок позивача на отримання дозвільних документів (прийняття в експлуатацію) під час перепланування/переобладнання своє квартири, виникає у нього у випадку виконання робіт по переплануванню/переобладнанню, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування будинку.

Виконання робіт по переплануванню/переобладнанню приміщення без втручання в несучі конструкції будівлі та/або в інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів ( в т.ч. прийняття в експлуатацію), що дають право на експлуатацію приміщення. Після завершення таких робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

На переконання суду, саме в такий спосіб досягається реалізація норм, що містяться в ст.100 та ст.152 ЖК України.

Окремо суд зазначає, що таке перепланування (незалежно від втручання чи не втручання в несучі конструкції) не повинно зачіпати права та інтереси інших власників/користувачів квартир, з урахуванням того, що будинок знаходиться у спільній сумісній власності власників квартир, що розташовуються в даному будинку.

Аналізуючи склад адміністративного правопорушення, що передбачений ч. 9 ст. 96 КпАП, суд зазначає, що об`єктивною стороною даного складу адміністративного правопорушення є порушення обов`язкових вимог державних стандартів, технічних умов, будівельних норм і правил, затверджених проектів і інших нормативних документів в сфері будівництва, реконструкції, прийняття в експлуатацію об`єктів чи споруд, надання недостовірної інформації про умови проектування і будівництва чи не обґрунтована відмова у наданні такої інформації, проектування об`єктів і споруд з порушенням затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації, виконання будівельних або реставраційних робіт без дозволу чи затвердженого проекту або з відхиленням від нього.

В даній справі, як вбачається з постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, об`єктивна сторона порушення полягає в експлуатації приміщення не введеного в експлуатацію.

Обставинами справи встановлено та сторони цього не заперечують, що позивачем виконані будівельні роботи у вигляді реконструкції квартири, що належить позивачу.

Відповідно до ДБН А2.2-3:2014, реконструкція - це перебудова існуючих об`єктів виробничого та цивільного призначення, пов`язана з удосконаленням виробництва, підвищенням його техніко-економічного рівня та якості вироблюваної продукції, поліпшенням умов експлуатації та проживання, тощо.

Також визначення поняття «реконструкція» міститься і в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Держжитлокомунгоспу за №76 від 17.05.2005 року. В даному підзаконному акті визначено наступне поняття «реконструкція» - це комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.

Реконструкція, як вид (форма) будівельних робіт, проводиться шляхом перепланування/переобладнання приміщення. Таке перепланування/переобладнання може відбуватися як з втручанням в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування будівлі, так і без такого. Дана обставина повинна обов`язково враховуватися суб`єктом владних повноважень під час розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері будівництва з урахуванням змін, що були внесені законом до ст.ст.100, 152 ЖК України.

Ключовим питанням у справі є характер робіт, які виконував позивач, зокрема чи передбачали вони втручання в огороджувальні, несучі конструкції або інженерні системи загального користування будинку.

Однак, відповідачем не надано доказів того, що переплануванням квартири за адресою АДРЕСА_3 Суми, що належить ОСОБА_1 здійснено втручання саме в огороджуючу конструкцію.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано план житлового приміщення або інший документ, який би відображав характер конструкції житлового будинку, в якій здійснено перепланування.

Таким чином, з урахуванням вище зазначеного та з урахуванням норм, що містяться в ст.100 та ст.152 ЖК України, суд приходить до висновку, що в діях відповідача відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме: об`єктивна сторона складу даного адміністративного правопорушення.

Правова кваліфікація порушень, за які позивача притягнуто до відповідальності, ґрунтується на тому, що позивач виконав роботи, які є втручанням у огороджувальні та несучі конструкції. За умови недоведеності цієї обставини, підстав для відповідальності позивача немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.293 КпАП, ст.ст. 5, 6, 19, 20, 72, 77, 90, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задоволити.

Скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради №33 від 19.07.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради №34 від 19.07.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн. на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 березня 2020 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО