Справа № 340/3381/19
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/3381/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Петренко О.С., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Державної архітектурно будівельної інспекції України, вул. Дворцова,28, кім. 303, м. Кропивницький, 25022

до відповідача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про знесення об`єкта самочинного будівництва, -

ВСТАНОВИВ:

ДАБІ України звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просить зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно побудовані об`єкти нерухомості прибудову до багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та гаража збудованого на прибудинковій території за цією ж адресою.

Ухвалою суду від 31.12.2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) (а.с.1-2).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач ухиляється від виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил від 31.07.2019 року та посилаючись на частину 1 статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" просить суд зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно побудовані об`єкти нерухомості прибудову до багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та гаража збудованого на прибудинковій території за цією ж адресою.

Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому зазначено, що нею вживались заходи з метою приведення у відповідність об`єктів нерухомості, однак, в зв`язку з відсутністю генерального плану міста, отримати дозвільні документи не вдалось (а.с.37-41).

Від представника позивача надійшли письмові заперечення щодо відзиву, поданого позивачем, в якому зазначено, що твердження відповідача не відповідають дійсним обставинам справи оскільки ОСОБА_1 , знаючи про відсутність документів, що дають право на виконання робіт по будівництву, все одно розпочала таке будівництво, чим порушила норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Представником позивача подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За наведеного вище, суд дійшов висновку про розгляд справи в письмовому провадженні за наявними матеріалами.

Дослідивши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

15.07.2019 року на адресу управління надійшло звернення ОСОБА_2 з приводу проведення перевірки законності виконання будівельних робіт, які здійснюються за адресою АДРЕСА_1 (а.с.6).

31.07.2019 р. посадовою особою Управління ДАБІ у Кіровоградській області було проведено позапланову перевірку дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності, за результатами якої складено акт за №238/2019 (а.с.7-12) та протокол від 31.07.2019 р. №47/2019р. (а.с.16).

Під час перевірки встановлено, що на час проведення перевірки було виявлено здійснення виконання будівельних робіт з будівництва гаража /зведені стіни/ та прибудови до багатоквартирного житлового будинку на прилеглій території по АДРЕСА_1 без повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з надзвичайними наслідками СС1 (а.с.10).

Як свідчить акт перевірки та не спростовано відповідачем, ОСОБА_1 була присутня під час позапланового заходу та заперечення щодо виявлених порушень не висловила (а.с.10, зв. бік, а.с.14, зв.бік).

За наслідками перевірки Управлінням ДАБІ у Кіровоградській області відповідачу було винесено Припис № 55/2019 від 31 липня 2019 року, яким проінформовано відповідача щодо порушення ним п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Так, зазначеним приписом зобов`язано в строк до 01.10.2019 року усунути порушення вимог чинного законодавства, шляхом знесення (а.с.15).

Також, за матеріалами перевірки по факту вчиненого правопорушення, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №46/2019 від 15.08.2019, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Відповідно до квитанції від 23.08.2019 року ОСОБА_1 було сплачено штраф в сумі 8500 грн. (а.с.18).

07.10.2019 року посадовою особою Управління ДАБІ у Кіровоградській області проведено позаплановий захід державного нагляду щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, за результатами якої складено акт №329/2019 (а.с.20-23).

Так, позаплановий захід проведено з метою перевірки виконання відповідачем вимог припису.

В результаті проведеного позапланового заходу, встановлено, що відповідач систематично ігнорує та порушує законодавство в сфері містобудування, будівельних стандартів, норм і правил, вимоги припису не виконав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що правовідносини з приводу кваліфікації нерухомого майна як об`єкта самочинного будівництва регулюються приписами ст. 376 Цивільного кодексу України.

Так, за визначенням ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Зі змісту наведеної норми закону витікає, що під об`єктом самочинного будівництва законодавцем розуміється нерухоме майно, котре відповідає хоча б одній з таких кваліфікуючих ознак: 1) об`єкт розміщений на земельній ділянці, яка не була відведена під мету будівництва; 2) об`єкт зведений без документа з приводу дозволу на виконання будівельних робіт; 3) об`єкт споруджений без належно затвердженого проекту; 4) наявні істотні порушення будівельних норм і правил.

Водночас із цим, суд зауважує, що сама лише кваліфікація нерухомого майна як об`єкта самочинного будівництва не призводить до виникнення абсолютного наслідку у вигляді безумовного знесення такого об`єкта.

Так, за правилом ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином, законом передбачено, що дефект у підставі речового права на земельну ділянку може бути нівельований зацікавленою особою шляхом одержання правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Суд зазначає, що за приписами ч.4 ст.376 ЦК України об`єкт самочинного будівництва підлягає знесенню у разі, якщо продовження фізичного існування нерухомого майна (тобто збереження об`єкта) порушує права інших осіб.

Крім того, за приписами ч.7 ст.376 ЦК України об`єкт самочинного будівництва (за умови неможливості перебудови чи відмови особи від проведення перебудови) підлягає знесенню також і у разі: 1) істотного відхилення від проекту, обтяженого суперечністю суспільним інтересам або порушенням прав інших осіб; 2) істотного порушення будівельних норм і правил.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 01.06.2016 року ОСОБА_1 придбано у Сакари М.І., Сакари Л.В. та ОСОБА_3 квартиру за номером АДРЕСА_2 знаходиться в АДРЕСА_3 , що складається із: двохкімнатної квартири, загальною площею 55,4 кв.м. (а.с.50-51).

В подальшому, 15.06.2016 року ОСОБА_1 звернулась до міського голови м. Помічна з заявою про надання дозволу на добудову до квартири ( АДРЕСА_1 ). При цьому, зміст заяви свідчить про погодження такої добудови з сусідами (а.с.52).

06.09.2019 року відповідач звернулась до міського голови з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі для будівництва гаража в м. АДРЕСА_3 біля будинку ( НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_3 (а.с.61).

Листом від 11.09.2019 року за вих. №Д-293 відповідача повідомлено, що в зв`язку з не погодженням генерального плану м. Помічної, відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража неможливе (а.с.42).

15.01.2020 року відповідач повторно звернулась до міського голови з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаража (а.с.43-44).

Листом від 22.01.2020 року ОСОБА_1 повідомлено, що в зв`язку з оновленням містобудівної документації міста (генерального плану) надати такий дозвіл немає можливості (а.с.45).

Суд бере до уваги, що правовідносини з приводу реалізації особою права власності регулюються приписами ст. ст. 13, 14, 41, 47 Конституції України, ст. ст. 316-394 Цивільного кодексу України, а правовідносини з приводу видачі документів дозвільного характеру у сфері будівельної справи регламентуються приписами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", приписами Закону України "Про основи містобудування" та деталізовані приписами Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт (затверджено постановою КМУ від 13.04.2011р. №466; далі за текстом - Порядок №466).

Так, згідно з ст.14 Закону України "Про основи містобудування" до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать, зокрема, надання (отримання, реєстрація), відмова у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у випадках та відповідно до вимог, встановлених законом.

Пунктом 1 ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У силу ч.1 ст.35 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Отже, законом передбачено, що право на проведення будівельних робіт стосовно об`єкта класу наслідків "СС1" набувається особою за подією подання відповідного повідомлення до владного суб`єкта безумовно до факту внесення відомостей за таким повідомленням до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі за текстом - Єдиний реєстр).

Правильність вказаного тлумачення підтверджується змістом ч. 4 ст. 37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", з якої витікає, що повноваження на прийняття владним суб`єктом рішення про відмову у видачі дозволу на виконання будівельних робіт видається надано виключно відносно 1) об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) наслідками, 2) об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з значними (СС3) наслідками, 3) об`єктів будівництва, що підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", 4) підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд.

За правилами ч.5 ст.32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності): незначні наслідки - СС1; середні наслідки - СС2; значні наслідки - СС3.

Відповідно до ч.6 ст.32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" віднесення об`єкта до певного класу наслідків (відповідальності) здійснюється проектною організацією за погодженням із замовником будівництва.

Розв`язуючи спір, суд бер до уваги, що обставина належності будівлі у домоволодінні відповідача до об`єкту класу наслідків "СС1" сторонами не заперечується.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Продовжуючи розгляд справи, суд враховує наведене у п.2 Порядку №466 визначення будівельних робіт як 1) робіт з нового будівництва, 2) реконструкції, 3) реставрації, 4) капітального ремонту.

Відповідно до п. 5 Порядку №466 будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта; видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

За приписами п.15 Порядку №466 у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання наведених у надісланому повідомленні недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягає скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналізуючи положення наведених вище норм права, суд доходить висновку, що право особи на проведення будівельних робіт відносно об`єкту класу наслідків "СС1" спочатку виникає у безумовному порядку за подією подання повідомлення про початок робіт (або одержання паспорту забудови) та безвідносно до внесення будь-якої інформації до Єдиного реєстру документів, а у подальшому може бути припинене за письмовим рішенням владного суб`єкта у випадку зазначення у надісланому повідомленні недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом з підстав: 1) ведення будівництва на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, 2) ведення будівництва без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, 3) ведення будівництва без належно затвердженого проекту, 4) ведення будівництва без будівельного паспорта, 5) скасування містобудівних умов та обмежень.

Крім того, стверджуючи про неодержання відповідачем документу про право на початок будівництва, позивач, зокрема, не з`ясував достеменно дати початку спорудження будинку.

Застосування до спірних правовідносин положень Порядку №466 та юридичних наслідків неодержання особою дозволу на початок будівництва можливо лише у тому випадку, коли будівництво було розпочато після дати набрання чинності згаданою постановою Уряду України.

Таким чином, за критерієм наявності у особи дозволу на початок будівництва заявлена інспекцією вимога до задоволення не підлягає.

Між тим, до матеріалів справи позивачем не подано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спорудження споруди з істотним недотриманням будівельних норм.

Таким чином, за критерієм наявності істотних порушень будівельних норм і правил заявлена інспекцією вимога до задоволення не підлягає.

Доказів порушення зведеною спорудою суспільних інтересів або прав інших осіб матеріали справи також не містять.

Отже, позивачем у порядку ч. 1 ст. 77 КАС України не доведено існування у спірних правовідносинах обставин, з якими закон пов`язує виникнення обов`язку по знесенню об`єкту будівництва.

Вирішуючи спір, суд звертає також увагу позивача - як органу управління і на приписи ч. 2 ст. 2 КАС України, котра за своїм змістом, суттю та призначенням є нормою матеріального права (хоча і включена до тексту процесуального закону), котра зобов`язує владного суб`єкта при реалізації управлінської функції забезпечити пропорційність, тобто справедливий баланс інтересів.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах інтерес фізичної особи - громадянина на використання належної на праві приватної власності земельної ділянки та розміщеної на ній будівлі не виключається з-під охорони за ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція) та ст.1 Протоколу Першого до Конвенції.

Такий інтерес особи у даному випадку (збереження об`єкту будівництва) є конкретним, чітко сформульованим і має з достатньою визначеністю окреслені у часі параметри.

Заявлена ж позивачем вимога спрямована на припинення фізичного існування речі матеріального світу, тобто на знищення будівлі, як такої.

За умови недоведеності позивачем виникнення реальної загрози від об`єкту будівництва правам та інтересам інших осіб, Державі або суспільства у цілому заявлена вимога не забезпечує дотримання згаданого вище балансу.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Підсумовуючи вищевикладене, під час розгляду справи було виявлено факт порушення заявленою вимогою прав та інтересів громадянина у сфері публічно-правових відносин у галузі будівельної справи, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені адміністративного позову Державної архітектурно будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про знесення об`єкту самочинного будівництва - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 03.03.2020 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко