Справа № 640/12781/19
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2019 року №640/12781/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - суд) надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - позивач, ГУ ПФУ у Київській області) Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач), про визнання протиправною та скасування постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу від 26.06.2019 року у виконавчому провадженні №56612697 у розмірі 10200,00 грн.

Ухвалою суду від 24.09.2019 р. відкрито провадження в адміністративній справі №640/12781/19, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем безпідставно та з порушенням вимог законодавства прийнято оскаржувану постанову, у зв`язку з чим, така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач (його представник) у судові засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності та/або письмовий відзив на позовну заяву (пояснення) до суду не надійшли.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні за згодою представника позивача судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких Оленою Василівною прийнято постанову про відкриття провадження ВП №56612697 від 15.06.2018 на підставі виконавчого листа №369/13684/17 виданого 13.06.2018 Києво-Святошинським районним судом Київської області яким зобов`язано ГУ ПФУ у Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2016 року у розмірі 70% від визначеного уповноваженим органом - Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Київській області розміру грошового забезпечення згідно довідки від 03 травня 2017 року №П-3209 та виплачувати перераховану пенсію, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23.12.2015 року, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року " Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", наказу МВС України №138 від 17.02.2017 року "Про затвердження Переліку посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", що прирівнюються посадам поліцейських" без обмеження максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особисті заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Листом від 06.07.18 №5807 позивач повідомив державного виконавця, що на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року по справі №369/13684/17, позивачем 11 червня 2018 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Також, позивач у своєму листі зазначив, що сума коштів по перерахунку за період 01.01.2016 по 31.03.2018 року буде виплачена ОСОБА_1 в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян". У зв`язку з наведеним підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" позивач просив закінчити виконавче провадження №56612697 та звільнити його від сплати виконавчого збору відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження".

В подальшому відповідачем направлено на адресу позивача вимогу державного виконавця від 09.04.2019 №56612697/8, якою останній вимагав виконати рішення суду, вчинивши дії, зазначені в резолютивній частині виконавчого документа, про що надати належним чином завірені копії підтверджуючих документів, протягом 10 днів, з дня отримання даної вимоги.

18.04.2019 р. листом № 3440/07-02 позивач повідомив про виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року по справі №369/13684/17, зазначивши, що сума коштів буде виплачена ОСОБА_1 в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян".

Також, позивач зазначає, що відповідача було повідомлено про проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду з наданням документів підтверджуючих проведений перерахунок, зокрема, розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № за дорученням №Д/8, перерахунок пенсії за пенсійною справою № - МВС та розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № за дорученням №Д/9.

29.05.2019 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедою Михайлом Валентиновичем прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні ВП №56612697 за невиконання рішення суду без поважних причин та зобов`язано боржника (позивача) виконати рішення протягом десяти робочих днів.

26.06.2019 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедою Михайлом Валентиновичем прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. у виконавчому провадженні ВП №56612697 за повторне невиконання рішення, (далі - оскаржувана постанова).

Вважаючи вказану вище оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5, п. 3 ч. 1 ст. 3, ч.1 ст. 13, ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 63, ч. 1, ст. 75 Закону №1404-VIIІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вказані вище норми, в межах спірних правовідносин, державний виконавець у разі невиконання без поважних причин боржником рішення зобов`язаний винести постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановити новий строк для виконання. При цьому, у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі.

Як свідчить зміст поданих листів від 06.07.18 №5807 та від 18.04.2019 р. №3440/07-02, позивач заявляв про повне виконання рішення суду.

Позивач на підтвердження зазначеного надав розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № за дорученням №Д/8, перерахунок пенсії за пенсійною справою № - МВС та розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № за дорученням №Д/9, тобто, здійснений перерахунок, що підлягає виплаті.

Водночас відомості про конкретний розмір виплаченої суми з 01.10.2016 р. як і про сам факт виплати відповідної суми державному виконавцю не повідомлено.

Отже, на підставі наданих боржником (позивачем) документів з додатками державний виконавець не мав змоги зробити висновки про повне виконання боржником рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про невиконання позивачем вище вказаного рішення суду та наявність у державного виконавця правових підстав для прийняття оскаржуваної постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40; ) до Головного територіального управління юстиції у м. Києві (місцезнаходження: 01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д; ), Києві про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко