Справа № 120/130/20-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 березня 2020 р. Справа № 120/130/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про перерахунок пенсії. Однак, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області листом від 11.01.2020 року відмовив у здійсненні такого перерахунку, мотивуючи своє рішення тим, що для узгодження даного питання Пенсійним фондом України надіслано лист Міністерству соціальної політики. Крім того, відповідач має намір «погодити питання щодо складових заробітної плати, які враховуються при перерахунках пенсій, та щодо форм довідок про заробітну плату, що подаються для перерахунку пенсій спільно з Міністерством соціальної політики України та Генеральної прокуратури України».

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення виявлених у ній недоліків.

29.01.2020 року позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, якою недоліки позовної заяви були усунені в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання (в порядку статті 263 КАС України). Також, даною ухвалою суду встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву.

20.02.2020 до адміністративного суду надійшов відзив відповідача, в якому останній просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зокрема зазначив, що станом на 16.12.2018 року частини 13, 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", які регулювали порядок перерахунку пенсії, втратили чинність, а умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України. Однак, на час звернення позивача за вказаним перерахунком, такий нормативно-правовий акт Кабінетом Міністрів України прийнято не було.

Щодо рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019, вказав, що зазначене рішення не поширюється на відносини, що виникли до його ухвалення.

Разом із цим, представник відповідача у відзиві звернув увагу суду на пропуск позивачем строку звернення до суду. Розглянувши клопотання відповідача щодо залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що приписами частини 2 статті 122 КАС України дійсно встановлено загальний строк звернення до суду особою за захистом своїх порушених прав, у шість місяців.

Однак, частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Суд враховує, що вимоги позивача безпосередньо спрямовані на виплату йому пенсії, отже такі вимоги не обмежуються будь-яким строком.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не порушено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас частиною 4 статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені позивачем обставини, суд доходить висновку, що заявлений позов належить задовольнити частково з таких мотивів.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

16.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про перерахунок пенсії відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», якою підвищено заробітну плату працівникам прокуратури.

Листом від 11.01.2020 року №3681/Г-10 відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку, мотивуючи своє рішення тим, що для узгодження даного питання Пенсійним фондом України надіслано лист Міністерству соціальної політики. Крім того, запропоновано погодити питання щодо складових заробітної плати, які враховуються при перерахунках пенсій, та щодо форм довідок про заробітну плату, що подаються для перерахунку пенсій спільно з Міністерством соціальної політики України та Генеральної прокуратури України.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право відповідно до частини 2 статті 46 Конституції України гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел, і забезпечується частиною 2 статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту.

Статтею першою Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15.07.2015 року визначалися Законом України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ.

Відповідно до частини 13 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

З матеріалів справи встановлено, що пенсію за вислугу років позивачу призначено відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ з 05.07.2002 року у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати.

Отже, станом на дату призначення пенсії позивачу, положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ передбачали її виплату, а також можливість її перерахунку, зокрема, у зв`язку зі збільшенням розміру місячного заробітку (працюючого прокурора) за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію.

01.04.2015 року набрав чинності Закон № 213-VIII (крім, зокрема, положень пункту 15 розділу І цього Закону, що стосуються внесення змін до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, які набрали чинності з 25.04.2015 року) частину 15 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ замінено чотирма частинами у новій редакції (п`ятнадцятою-вісімнадцятою).

Зокрема, частина 15 (у новій редакції цієї статті) серед іншого передбачала, що "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Щодо умов і порядку перерахунку такої пенсії встановлено, що з 01.01.2015 року частину 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ викладено у новій редакції (у відповідності до Закону України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України"), відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Поряд із цим, з 15.07.2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII (за винятком окремих його положень), який також містить положення щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури (стаття 86).

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII з набранням чинності цим Законом таким, що втратив чинність, зокрема, є Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, крім частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1.

Норми щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, містились у частинах 13, 18 статті 50-1 цього Закону, отже з набранням чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII ці положення статті 50-1 втратили чинність.

Згідно з частиною 13 статті 86 Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Згідно з частиною 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII (у редакції Закону України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України") умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, за вказаним Законом було віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 26.12.2014 року №76-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто до кінця січня 2015 року, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону, у тому числі щодо визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Однак, Кабінетом Міністрів України такого порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури (як було передбачено частиною 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, а потім частиною 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII) затверджено не було.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.09.2018 року у справі №826/15466/16 за позовом до Кабінету Міністрів України, Прем`єр-міністра України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, яке набрало законної сили на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 року, бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо невиконання пункту 16 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 26.12.2014 року №76-VIII визнана протиправною.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що не визначення у відповідності з Законом Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку раніше призначених пенсій, не може бути підставою для відмови громадянину, якому пенсія вже призначена раніше, у перерахунку пенсії.

Такого самого висновку дійшов і Верховний Суд у прийнятому 15.02.2018 року рішенні у зразковій справі №820/6514/17.

Враховуючи висновки, що викладені вище, у тому числі у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014 року, наведені вище обставини у даних спірних правовідносинах розцінюються судом як невиправдане втручання з боку Держави у право позивача.

Так, за наведених вище обставин, на час спірних правовідносин позивач мав та має право на перерахунок пенсії відповідно до умов та порядку, які повинні були бути визначені Кабінетом Міністрів України ще в січні 2015 року, однак не визначені ані на момент його звернення за перерахунком пенсії, ані дотепер, що і призвело до оспорювання рішення про відмову у такому перерахунку.

При цьому, суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019 (далі - Рішення № 7-р(ІІ)/2019) положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13.07.2017 року № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України".

За змістом частини 1 статті 97 Закону України "Про Конституційний Суд України" Суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

Так, Конституційний Суд України у пункті 3 резолютивної частини Рішення № 7-р(ІІ)/2019 встановив такий порядок його виконання:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Отже, Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII з 13.12.2019 року не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

Натомість, підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" затверджено у новій редакції схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, що призвело до підвищення заробітної плати прокурорських працівників.

Отже, зазначена постанова, що набрала чинності 06.09.2017 року, є підставою для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, відповідач у порушення зазначених вище конституційних норм обмежив існуюче у ОСОБА_1 право на перерахунок пенсії за вислугу років, а відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 11.01.2020 року про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років є протиправним.

Надаючи оцінку визначенню розміру заробітної плати позивача, з якої відповідачем має бути проведено перерахунок пенсії, суд виходить з наявних у матеріалах справи документів, які суд визнає письмовими доказами, а саме: довідки прокуратури Вінницької області № 18/176 від 02.06.2016 року про розмір заробітної плати позивача; довідки прокуратури Вінницької області № 19-1164вих-19 від 23.07.2019 року про складові заробітної плати працівників органів прокуратури; висновку № 41 судово-економічної експертизи від 31.07.2019 року.

Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи наявність у матеріалах справи документально підтверджених складових оплати праці позивача, які є необхідні та достатні для проведення відповідних розрахунків, суд приходить до висновку про правомірність дій позивача в частині звернення до судового експерта для проведення судово-економічної експертизи для арифметичного та документального підтвердження розміру саме його заробітної плати для перерахунку пенсії.

При цьому суд враховує, що наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства Фінансів України № 226/509 від 11.08.2003 року "Про затвердження порядку коригування розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про Державну службу" затверджено «Порядок коригування розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про Державну службу", відповідно до пункту 2 якого «розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), які нараховані виходячи з посадового окладу та рангу до прийняття постанови Кабінету Міністрів України про підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям і включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", коригується за коефіцієнтом підвищення посадового окладу та надбавки до нього за ранг, що визначається окремо для кожного працівника шляхом ділення суми посадового окладу і надбавки за ранг, встановлених йому постановою Кабінету Міністрів України про підвищення заробітної плати, на суму посадового окладу і надбавки до нього за ранг, які працівник мав до підвищення заробітної плати».

Із наданого суду висновку № 41 судового експерта ОСОБА_2 (свідоцтво № 669 від 12.06.2002 року) від 31.07.2019 року вбачається, що загальний розмір заробітної плати позивача для перерахунку пенсії, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 року, складається з: посадового окладу у розмірі - 8000 грн; надбавки за класний чин -2400,00 грн; надбавки за вислугу років (40%) - 4160 грн; інші надбавки та доплати - 36074,77 грн. Загальний розмір нарахувань по заробітній платі становить 50634,77 грн.

З огляду на зазначене, висновок № 41 судового експерта ОСОБА_2 (свідоцтво № 669 від 12.06.2002 року) від 31.07.2019 року визнається судом належним та допустимим доказом у даній справі, що підтверджує визначений розмір заробітної плати позивача для перерахунку пенсії в сумі 50634,77 грн.

Поряд із цим слід зауважити, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження здійснення перерахунку пенсії з 16.12.2018 року.

Суд звертає увагу, що частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 в редакції, що застосовується з 13.12.2019 року, визначає лише умову проведення перерахунку пенсії, однак не встановлює механізму проведення такого перерахунку.

Відтак застосуванню підлягають положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, які встановлюють загальний порядок перерахунку пенсій.

Керуючись частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з частиною 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як встановлено судом, позивач 16.12.2019 року звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», на яку йому було відмовлено.

Тому, враховуючи положення частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія позивачеві має бути перерахована з 01.01.2020 року.

Щодо тверджень Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про існування законодавчо встановленого обмеження максимального розміру пенсії громадян, то суд відхиляє зазначені доводи та вказує на те, що відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17, що враховується судом в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний провести перерахунок раніше призначеної позивачеві пенсії за вислугою років з 01.01.2020 року на підставі поданої ним заяви, документів, додатково поданих позивачем, в тому числі висновку № 41 судового експерта Перепелюк С.М. (свідоцтво № 669 від 12.06.2002 року) від 31.07.2019 року, а також документів пенсійної справи позивача без обмеження граничного розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідно до частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 840,80 грн належить стягнути на його користь з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 11.01.2020 року про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2020 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної зарплати, яка визначена у висновку № 41 судово-економічної експертизи судового експерта від 31.07.2019 року та складає 50634,77 грн, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, )

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 03.03.2020 року.

Суддя Мультян Марина Бондівна