Справа № 159/7119/19
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 рокум. КовельСправа № 159/7119/19

Провадження № 2-а/159/20/20

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Бакай Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти з обслуговування м. Ковеля УПП у Волинській області рядового поліції ДПП Чуля Владислава Вадимовича, Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

Позивач 23.12.19 р. подав до суду вказаний вище позов (а. с. 1 5) до відповідача - поліцейського, зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП. Просить постанову про накладення на нього адмінстягнення у справі про адмінправопорушення серії ДП 18 № 234415, винесену відповідачем як поліцейським роти з обслуговування м. Ковеля УПП у Волинській області рядовим поліції Чулем В.В. про притягнення до адмінвідповідальності його за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн визнати протиправною та скасувати; провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.11.19 р. відповідачем було винесено оскаржувану постанову, якою його визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП; накладено адмінстягнення в розмірі 425 грн.. За оскаржуваною постановою він о 02 год. 20 хв. 06.11.19 р. на 488 км а/д М 07 Київ Ковель Ягодин як водій, керуючи т/з марки «Ford Mondeo», д. р. н. НОМЕР_1 ), рухався крайньою лівою смугою, не маючи наміру робити поворот ліворуч чи розворот при тому, що дві крайні смуги були вільними, чим порушив п. 11.5 ПДР України у порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. З оскаржуваною постановою він не згідний вважає її винесеною із порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликаючись на ст. 283 КУпАП, зазначає, що оскаржувана постанова їй не відповідає, так як 06.11.19 р. він керував т/з марки «Subaru Forester», р. н. НОМЕР_2 , належним ОСОБА_2 .. Покликаючись на ст. 283 КУпАП, зазначає, що при здійсненні відеозапису йому такого та можливості іншим чином ознайомитись із записом надано не було. Покликаючись на ст. 258 КУпАП, зазначає, що копію оскаржуваної постанови поліцейський йому не вручив. Відмітка у оскаржуваній постанові про його відмову у проставлянні підпису у п. 8 про роз`яснення йому прав та строку оскарження, дійсності не відповідає, так як поліцейський жодних прав йому не роз`яснював та постанови не показував, попросивши лише його водійські права. Будь яких доказів відмови від проставляння підпису у постанові немає. Покликаючись на ст. ст. 245, 280 КУпАП, Конституцію України, Закон України «Про ратифікацію Конвенції», Конвенцію про захист прав людини та основних свобод та протокол до неї, зазначає, що у оскаржуваній постанові відсутній висновок про вчинення ним адмінправопорушення. Докази, що не зазначені у постанові, є неналежними та недопустимими. Покликаючись на ч. 4 ст. 288 КУпАП, зазначає, що 13.11.19 р. він оскаржив постанову у адміністративному порядку. За рішенням УПП від 29.11.19 р., що ним отримано по пошті 09.12.19 р., його скаргу було відхилено. Тому вважає, що строки на звернення з розглядуваним позовом він не пропустив. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.12.19 р. справу було призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та представника третьої особи (а. с. 20).

Вказану вище ухвалу суду (копію) та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем отримано під розпис 16.01.20 р., а третьою особою 15.01.20 р..

За станом на 05.03.20 р. відповідач поліцейський відзиву на позовну заяву до суду не подав, а УПП як третя особа не подала пояснень на позовну заяву.

Ухвалою суду від 28.01.20 р. суд перейшов до розгляду справи за тими ж правилами, але з викликом сторін та представника третьої особи.

Ухвалою суду від 10.02.20 р. судом залучено до участі у розгляді справи в якості співвідповідача Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП (далі УПП, відповідач УПП) з одночасним позбавленням останнього процесуального статусу третьої особи.

18.02.20 р. до суду надійшов відзив відповідача УПП на позовну заяву, обгрунтований тим, що оскаржувана постанова винесена відповідачем поліцейським відповідно до вимог чинного законодавства, а тому позову він не визнає. Покликаючись на ст. 283 КУпАП, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 3, 31, 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», зазначає, що о 02 год. 30 хв. 06.11.19 р. відповідачем поліцейським було зупинено позивача у зв`язку з виявленням факту вчинення адмінправопорушення, а саме: позивач як водій, керуючи т/з марки «Ford Mondeo», н. з. НОМЕР_3 , рухався крайньою лівою смугою, не маючи наміру робити поворот ліворуч чи розворот, при тому, що дві крайні смуги були вільними, чим порушив п. 11.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Покликаючись на ст. ст. 222, 279, ч. 2 ст. 122 КУпАП, зазначає, що позивачеві було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Правопорушення було зафіксовано на нагрудний відео реєстратор поліцейського. Покликаючись на ст. ст. 251, 252 КУпАП, зазначає, що позивач, не дочекавшись винесення оскаржуваної постанови, поїхав з місця розгляду справи. Оскаржувану постанову позивачеві було направлено по пошті 06.11.19 р.. Просить у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив, що позов підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач поліцейський - у судове засідання також не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача УПП - у судове засідання також не з`явився, хоча цей відповідач також належно повідомлений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з`явились.

Суд, дослідивши докази, що є у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, вона є нечитабельною.

Однак з копії рішення начальника ВОНС в м. Ковелі УПП у Волинській області УПП ДПП НП від 28.11.19 р. за наслідками розгляду скарги позивача на оскаржувану постанову відповідача поліцейського від 13.11.19 р., вбачається, що, дійсно, відповідачем поліцейським 13.11.19 р. було винесено щодо позивача оскаржувану постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП. У ній зазначено, що позивач о 02 год. 20 хв. 06.11.19 р. на 488 км а/д М 07 Київ Ковель Ягодин як водій, керуючи т/з марки «Ford Mondeo», д. р. н. НОМЕР_1 ), рухався крайньою лівою смугою, не маючи наміру робити поворот ліворуч чи розворот при тому, що дві крайні смуги були вільними, чим порушив п. 11.5 ПДР України у порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

П. 11. 5 ПДР України вказує, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, вона визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що рунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З відтвореного у судовому засіданні аудіовідеозапису із CD диску з відеоматеріалами, наданими суду відповідачем УПП - вбачається, що, дійсно, у темну пору доби позивача було зупинено поліцією та поліцейськими повідомлено позивачеві причину зупинки порушення вимог п. 11. 5 ПДР України, відповідно до вимог чинного законодавства проведено підготовку справи до розгляду та її розгляд. Однак позивач, не заперечуючи допущення зі свого боку неправомірного руху по крайній лівій смузі для руху та обґрунтовуючи це неякісним дорожнім покриттям, після роз`яснення йому його процесуальних прав та обов`язків та з`ясування поліцейським інших обставин справи, після того як відповідач поліцейський повідомив йому, що йде у приміщення стаціонарного пункту поліції виносити постанову у справі про адмінправопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, з місця події самовільно поїхав у невідомому напрямку.

Відповідно оскаржувана постанова не була вручена позивачеві у місці її винесення з огляду на те, що він не виявив бажання дочекатись вручення її копії.

Разом з тим, враховую, що оскільки у розпорядженні суду немає даних про дату отримання позивачем копії оскаржуваної постанови по пошті, але він скористався правом її оскарження у адміністративному порядку начальникові відповідача поліцейського і розгляд такої скарги мав місце 28.11.19 р.; дані про дату отримання позивачем рішення за такою його скаргою у розпорядженні суду відсутні, розглядуваний позов подано до суду 19.12.19 р., суд вважає, що позивачем пропущено строк на оскарження постанови до суду з поважних причин та його слід поновити.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином у адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує ВС у постановах від 24.04.19 р. (справа № 537/4012/16-а), від 08.11.18 р. (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.18 р. (справа № 743/1128/17), від 15.11.18 р. (справа № 524/7184/16-а).

Суд вважає, що відповідачем УПП належно доведено правомірність оскаржуваного рішення та спростовано доводи позивача, наведені у позовній заяві на обґрунтування своїх вимог в частині незаконності дій відповідача поліцейського, незаконності оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З врахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення належними та допустимими доказами відповідачем УПП підтверджено.

Тому, проаналізувавши вище наведені докази, надані позивачем та відповідачем УПП, суд приходить до висновку, що маються переконливі докази винуватості позивача у вчиненні вказаного вище правопорушення. Оскаржувана постанова винесена у спосіб, визначений Конституцією України та іншими нормами права, що врегульовують спір.

Тому у задоволенні позовних вимог до відповідача УПП слід відмовити у повному обсязі.

Щодо вимог, закладених позивачем до відповідача поліцейського, то суд враховує, що, дійсно, поліцейським, який перебуває у штаті співвідповідача УПП - було винесено щодо позивача оскаржувану постанову.

Суд враховує, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно - владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Ст. 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у цьому випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Тому належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, є відповідний орган Національної поліції.

Однак позивачем закладено позов також до відповідача поліцейського, що закладений до цієї особи як до неналежного відповідача і позов до задоволення у цій частині не підлягає у повному обсязі з цієї підстави.

За змістом ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З врахуванням наведеного вище суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови, закриття провадження у справі щодо позивача. У задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 7 ч. 1 ст. 4, ст. 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, ч. 2 ст. 122, ст. ст. 222, 245, 251, 252, 256, 268, 272, 278 КУпАП, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду як суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, юридична адреса: 43005. м. Луцьк, вул. Залізнична, 15;

представник відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Моніч Тетяна Миколаївна, адреса місця служби 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Незалежності, 156;

відповідач: Чуль Владислав Вадимович, місце служби - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, юридична адреса: 43005. м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Головуючий:І. М. Логвинюк