Справа № 280/6478/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року 15 год. 45 хв.Справа № 280/6478/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти її місячних пенсій на підставі пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 є працівником освіти, має загальний трудовий стаж 54 роки, на момент призначення пенсії за віком, а саме станом на 06.12.2001 мала страховий стаж 36 років та до призначення пенсії за віком не отримувала будь-якого іншого виду пенсії. Вказує, що звернулась із заявою до відповідача щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Однак, листом від 06.12.2019 вих. № 123/М-1 у виплаті грошової допомоги відмовлено. Вважає дії відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій протиправними та такими, що суперечать вимогам Конституції України та інших нормативно-правових актів. Просить позов задовольнити.

Відповідач позовну заяву не визнав. У письмовому відзиві від 21.01.2020 вх. №3276 вказує, що ОСОБА_1 починаючи з 06.12.2001 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком. Зазначає, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» лише 08.07.2011 було доповнено пунктом 7-1 Розділу ХV щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Пунктом 5 постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» № 1191 від 23.11.2011 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки ОСОБА_1 пенсію за віком було призначено у 2001 році, ще до внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняття Постанови КМУ № 1191 від 23.11.2011, позивач не має права на виплату грошову допомогу у розмірі десяти її місячних пенсій на підставі пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. З огляду на викладене, просить у позові відмовити.

Ухвалою суду від 02.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/6478/19. Призначено судове засідання на 31.01.2020 без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернулась до Комунарського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя ГУ ПФУ у Запорізькій області щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти її місячних пенсій на підставі пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 06.12.2019 вих. № 123/М-1 за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 останній повідомлено про те, що вона не має права на виплату грошову допомогу у розмірі десяти її місячних пенсій на підставі пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З вимогою вчинити певні дії, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Пунктом 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що законодавець уповноважив саме Кабінет Міністрів України визначати порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

На час виникнення спірних правовідносин постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, із змінами та доповненнями, є чинною та не скасованою, а тому підлягає застосуванню відповідачем, як суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» і «ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що для набуття права на отримання грошової допомоги необхідно дотримання певних умов, а саме: 1) призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 жовтня 2011 року; 2) необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності; 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії; 4) грошова допомога виплачується при призначенні пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.

Судом встановлено, що з 06.12.2001 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно заяви позивача від 06.12.2001 та протоколу № 40 від 06.12.2001 (копії долучені до справи).

Отже, позивачу пенсія за віком призначена до 01.10.2011.

Тому, оскільки ОСОБА_1 пенсія за віком призначена до 01.10.2011 остання не має права на виплату грошової допомоги у розмірі десяти її місячних пенсій на підставі пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Стосовно посилань позивача на те, що відповідно до ст. 22 Конституції України під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод, суд вважає за необхідне зазначити таке.

В даному випадку, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668 розділ ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IVдоповнено пунктом 7-1, яким і було передбачено право на отримання грошової допомоги у розмірі їх десяти місячних пенсій.

До цього, у законодавстві аналогічні положення були відсутні.

Відтак, доповнення відповідного права на отримання певних соціальних виплат не звужує зміст і обсяг вже наявних прав і свобод, оскільки їх до цього не існувало. Тобто, не можливо звузити те, чого не існувало.

Крім того, суд зазначає, що вказані зміни не визнані Конституційним Судом України неконституційними, а тому підлягають застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси…

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову судом відмовлено, розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 02.03.2020.

Суддя Л.Я. Максименко