Справа № 428/11547/19
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/428/66/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Павлієнка Дмитра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до поліцейського взводу 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Павлієнка Дмитра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 03.07.2019 року рядовим поліції взводу 1 батальйону 3 роти УПП в Луганській області Павлієнком Д.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1288989 відносно позивача ОСОБА_1 . Відповідно до постанови ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства, а саме водій керував т/з KIA RIO, д.н. НОМЕР_1 , 03.07.2019 року о 10-08 год., зі швидкістю 74 км/год. в межах населеного пункту позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» при дозволеній 50 км/год. Швидкість вимірювалась за допомогою технічного пристрою TRUCAM TC похибка 2 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Позивач вважає, що відповідач, не дослідивши повно і об`єктивно усіх обставин у їх сукупності, та не давши їм належної оцінки, в порушення положень КУпАП, передчасно дійшов висновку про його винуватість та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці, внаслідок чого позивач ОСОБА_1 був позбавлений об`єктивного та всебічного розгляду справи. Тому позивач звернувся з адміністративним позовом до суду і просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №1288989 від 03.07.2019 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

До суду відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та просить оскаржувану постанову залишити без змін, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Крім того, від відповідача надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи відеозапису на 1 цифровому носії.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1288989 від 03.07.2019, складену поліцейським взводу 1 батальйону 3 роти УПП в Луганській області ДПП рядовим поліції Павлієнком Дмитром Володимировичем, незаконною у зв`язку з тим, що: оскаржувана постанова не відповідає дійсності, не ґрунтується на жодному доказі, а також відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. 278, 279 КУпАП.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою поліцейського взводу 1 батальйону 3 роти УПП в Луганській області ДПП Павлієнка Дмитра Володимировича серії ЕАВ № 1288989 від 03.07.2019 позивача було визнано винним у порушенні п. 12.4 Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 03.07.2019 о 10-08 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «KIA RIO», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год. у населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», де дозволено рух зі швидкістю 50 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась за допомогою технічного пристрою TRUCAM TC 000670. Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.).

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, вона містить: найменування посадової особи, яка винесла постанову - поліцейський УПП в Луганській області рядовий поліції Павлієнко Дмитро Володимирович 1 батальйон 3 рота; дату розгляду справи 03 липня 2019 року; відомості про особу, щодо якої розглядається справа ОСОБА_1 ; суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зокрема, порушення п. 12.4 ПДР; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення - ч. 1 ст. 122 КУпАП; прийняте по справі рішення - застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, та відеозапис, наданий відповідачем, на підставі чого судом було встановлено наступне.

При відтворенні цифрової інформації у судовому засіданні за допомогою комп`ютерної техніки встановлено, що диск містить файли. При відтворенні файлів видно, як транспортний засіб «KIA RIO», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год, тобто перевищив встановлені обмеження швидкості руху у населеному пункті.

Наданий відповідачем відеозапис, хоча і не міститься у графі 9 постанови «До постанови додається…», однак у п. 6 оскаржуваної постанови міститься посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис - технічний пристрій TRUCAM TC 000670, а тому судом вважається належним доказом, у зв`язку з тим, що безпосередньо містить відеозапис на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580), поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону № 580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, наданий відповідачем разом із відзивом на позовну заяву відеозапис може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Отже, суд приймає до уваги запис відеофіксації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення ії результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази, зокрема встановлення правомірності використання засобу лазерної вимірювальної техніки, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Отже, версія позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, на думку суду, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а винність позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд вважає доведеною та підтвердженою матеріалами наявними у справі. Пояснення викладені представником позивача у позовній заяві суд оцінює критично, а позиція зайнята позивачем щодо невизнання своєї провини у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, пов`язана з його захистом, однак розцінюється судом як спроба уникнути адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд вважає, що поліцейським взводу 1 батальйону 3 роти УПП в Луганській області ДПП Павлієнком Дмитром Володимировичем постанову серії ЕАВ № 1288989 від 03.07.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винесено обґрунтовано і на законних підставах, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Павлієнка Дмитра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач: поліцейський 1 батальйону 3 роти УПП в Луганській області ДПП рядовий поліції Павлієнко Дмитро Володимирович, місцезнаходження УПП: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, будинок 8.

Суддя І. С. Посохов