Справа № 120/914/20-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

10 березня 2020 р. Справа № 120/914/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук Максим Петрович розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши позовну заяву і додані до неї матеріали, доходжу висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 слід відмовити, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 вже звертався до суду із адміністративними позовоми до Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29.05.2018 року у справі № 802/1201/18-а, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 у відповідності до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язано Вінницьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з дня звернення ОСОБА_1 із відповідною заявою про здійснення перерахунку пенсії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року у справі № 120/4423/18-а, яке також набрало законної сили, зобов`язано Вінницьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня відповідного року у відповідності до частини 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.10.2017 року по 24.01.2018 року.

На виконання рішень суду у справах № 802/1201/18-а та № 120/4423/18-а, пенсійним органом проведено розрахунок пенсії ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із розміром нарахованої на виконання судових рішень суми пенсії, позивач 14.01.2020 року звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в якій просив провести перерахунок своєї пенсії по інвалідності. При цьому зазначив, що не бажає, щоб огбчислення пенсії здійснювалося за формулою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України № 543 від 26.06.2019 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 20 від 23.01.2020 року відмовлено в перерахунку пенсії по інвалідності без зстосування формули розрахунку пенсії, визначеної Порядком обчислення пенсій особам, які постаждали внслідок Чорнобильської катастрови, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись із рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом. У позовній заяві просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача № 20 від 23.01.2020 року;

- зобов`язати відповідача провести перевірку правильності нарахування пенсії ОСОБА_1 по його заяві від 14.01.2020 року про перерахунок та виплату пенсії у відповідності до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня відповідного року з врахуванням рішень Вінницького окружного адміністративного суду у справах № 802/1201/18-а та № 120/4423/18-а.

Отже, як свідчать матеріали позовної заяви, позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зводяться до оскарження рішення відповідача щодо неналежного, на його думку, виконання рішень Вінницького окружного адміністративного суду у справах № 802/1201/18-а та № 120/4423/18-а, які набрали законної сили.

Вирішуючи питання про відкриття чи відмову у відкритті провадження у справі, суд зазначає наступне.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (ч. 1 ст. 370 КАС України).

Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.

На підставі матеріалів позовної заяви встановлено, що відповідачем рішення суду у справі № 802/1201/18-а виконується примусово відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Муністерства юстиції (м. Хмельницький) (виконавче провадження № 57177834).

Однак позивачем не враховано, що у межах позовного провадження у цій справі не можна зобов`язати відповідача виконувати чинні судові рішення у бажаний для позивача спосіб. Виконання судових рішень у справах № 802/1201/18-а та № 120/4423/18-а є завершальною стадією судових проваджень саме у цих справах.

За приписами ст. 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 ст. 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону).

Відтак, суд звертає увагу позивача на недопустимість зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконувати судові рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення із конкретизацією способу та порядку виконання рішень у справах № 802/1201/18-а та № 120/4423/18-а. Примусове виконання рішень суду повинно здійснюватися в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", у рамках виконавчого провадження. Саме на стадії виконання рішень у справах № 802/1201/18-а та № 120/4423/18-а може бути надана оцінка способу та порядку його виконання і повноті виконання відповідачем обов`язку щодо призначення на виплати пенсії.

Крім цього, розділом IV КАС України врегульовано окремі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення, та передбачено, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснює суд який його ухвалив. Способи судового контролю за виконанням судового рішення встановлені нормами статей 382-383 КАС України.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення у бажаний для позивача чи відповідача спосіб.

Такий висновок узгоджується із нормами міжнародного права та практикою їх застосування. Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Аналіз рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України" заява № 7321/05, "Робота та інші проти України" заява № 7158/04, "Варава та інші проти України" заява № 12405/06, "ПМП "Фея" та інші проти України" заява № 27617/06), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, свідчить про однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду у певний спосіб шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17.

За вказаних обставин, суд зазначає, що ініційований позивачем спір не може бути вирішеним як адміністративним судом так і в інших судових юрисдикціях, оскільки стосується вимог про зобов`язання відповідача виконати у бажаний для позивача спосіб чинні рішення суду у справах № 802/1201/18-а та № 120/4423/18-а. Тому, у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КАС України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст. ст. 2, 170, 171, 248, 256, 294, 295, 383 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Альчук Максим Петрович