Справа № 726/101/20
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/101/20
Провадження №2-а/726/12/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А., при секретарі Голик В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в Чернівецькій області, лейтенанта поліції Малованюк Святослава Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону УПП в Чернівецькій області, лейтенанта поліції Малованюк Святослава Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому вказує, що постановою серії НК № 430853 від 27.12.2019 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а дії інспектора поліції при винесені вказаної постанови неправомірними.

В обґрунтування позову зазначає, що правил дорожнього руху він не порушував, а відомості вказані в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності. Вказує, що постанова серії НК № 430853 від 27.12.2019 року винесена з порушенням положень КУпАП, за відсутності доказів вчинення ним правопорушення. Посилається на те, що інспектором поліції порушено процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, передбачений ст.ст.278, 280 КУпАП, та його права, гарантовані ч.1 ст.268 КУпАП.

На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 430853 від 27.12.2019 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача Кодрян Я.Д. подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутності та відсутності позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності та подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечуючи щодо позову відповідач зазначає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Вказує на те, що інспектор поліції мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, пред`явив законну та обґрунтовану вимогу щодо надання документів передбачених законодавством, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Вважає, що постанова серії НК №430853 від 27.12.2019 обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, а доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 430853 від 27.12.2019 року, винесеної інспектором роти №1 батальйону УПП в Чернівецькій області, лейтенантом поліції Малованюк С.М., позивач ОСОБА_2 , 27.12.2019 року о 22 год. 40 хв. в м. Кіцмань, Чернівецької області по вул. Українська, 15, керуючи транспортним засобом Audi A6, номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху не увімкнув відповідний покажчик повороту, чим порушив п. 9.2.б Правил дорожнього руху.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.9.2 «Б» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та допустимі докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення. Однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху не надано.

Статтею 258 КУпАП, а також Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення без складання відповідного протоколу відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поліцейським Малованюк С.М., яка є посадовою особою Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складався на підставі ч.2 ст.258 КУпАП. Проте, це не звільняє відповідача від обов`язку довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення.

Таким чином, поліцейський, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, з`ясувати всі обставини, передбачені ст.280 КУпАП.

Окрім того, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд враховує, що в порушення вищенаведених вимог відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та обставин, вказаних у постанові, не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, у оскаржуваній постанові інспектор поліції, здійснюючи опис суті та обставин адміністративного правопорушення, не зазначив способу вчинення правопорушення, під час здійснення якого повороту не увімкнув покажчик повороту правого чи лівого; не зазначив прізвище та ім`я того, хто здійснив порушення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловлюючи правову позицію у подібних правовідносинах, у постанові від 26 квітня 2018 року по справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшуковування доказів винуватості особи.

Постанова серії НК № 430853 від 27.12.2019 року є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ вчинення адміністративного правопорушення за відсутності інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Таким чином, під час розгляду даної справи суд бере до уваги лише ті докази, які стосуються предмету доказування та одержанні в порядку, встановленому законом, а також враховує те, що обставини, які за законом можуть бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися жодними іншими засобами доказування.

Належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_2 правопорушення в матеріалах справи відсутні. Також суд враховує, що оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис безпосередньо події адміністративного проступку, а відповідачем до матеріалів справи не надано належних доказів, зокрема відеозапису з співставленням з дорожніми знаками, які свідчать про порушення позивачем ОСОБА_2 вимог п.9.2 «Б» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в порушення вищезазначених вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення не доведено факт наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Також суд бере до уваги, що згідно заяви, зареєстрованої в УПП в Чернівецькій області ДПП за реєстр. інд.84-27 від 14.01.2020 р. копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримав 14 січня 2020 року. З позовом про скасування вказаної постанови ОСОБА_2 звернувся до суду 16 січня 2020 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Згідно ч.3 ст. 285 КУпАП копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як вбачається з постанови серії НК № 430853 від 27.12.2019 року в графі копію постанови отримав відсутній підпис позивача. Також відсутні підписи понятих, які б засвідчили відмову ОСОБА_2 від отримання копії постанови.

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оскільки копію постанови позивачу не було вручено після її винесення, а отримав він її 14 січня 2020 року в УПП в Чернівецькій області ДПП, то звернувся до суду в межах передбаченого ч.2 ст.186 КАС України десятиденного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 7, 122, 222, 245, 251, 252, 258, 268, 279, 280, 283, 285 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 20, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в Чернівецькій області, лейтенанта поліції Малованюк Святослава Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 430853 від 27.12.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя С. А. Асташев