Справа № 569/3606/16-а
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 569/3606/16-а пров. № 857/Н-38/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року у справі за апеляційною скаргою Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2016 року в справі №569/3606/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, суд-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просив суд:

визнати протиправними дії Рівненського об`єднаного управління пенсійного фонду України (яке є правонаступником Управління пенсійного фонду України в м. Рівне) щодо відмови йому у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків від середньомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії) без обмеження максимального розміру пенсії на підставі довідки прокуратури Рівненської області №18-93вих.-16 від 23 лютого 2016 року починаючи з 01 січня 2016 року;

зобов`язати Рівненське об`єднане управління пенсійного фонду України (яке є правонаступником Управління пенсійного фонду України в м. Рівне) провести йому перерахунок призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії) з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати заступника прокурора Рівненської області згідно довідки прокуратури Рівненської області №18-93вих.-16 від 23 лютого 2016 року, починаючи з 01 січня 2016 року без обмеження її максимального розміру та здійснювати відповідні виплати.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Рівненського об`єднаного управління пенсійного фонду України (яке є правонаступником Управління пенсійного фонду України в м.Рівне) щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків від середньомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії) без обмеження максимального розміру пенсії на підставі довідки прокуратури Рівненської області №18-93вих.-16 від 23 лютого 2016 року починаючи з 01 січня 2016 року.

Зобов`язано Рівненське об`єднане управління пенсійного фонду України (яке є правонаступником Управління пенсійного фонду України в м.Рівне) провести позивачу перерахунок призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії) з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати заступника прокурора Рівненської області згідно довідки прокуратури Рівненської області №18-93вих.-16 від 23 лютого 2016 року, починаючи з 01 січня 2016 року без обмеження її максимального розміру та здійснювати відповідні виплати.

Не погодившись із зазначеною постановою, відповідач оскаржив її до суду апеляційної інстанції.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року апеляційну скаргу Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задоволено, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2016 року скасовано. Прийнято нове судове рішення, яким у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

15.01.2020 судом апеляційної інстанції зареєстрована заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року у справі №569/3606/16-а, якою просить задовольнити заяву, скасувати вказану постанову, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Заяву мотивовано тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII Про прокуратуру зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідач подав відзив на заяву, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та на електронну пошту, зазначену даними учасниками справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили, позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли.

З огляду на обставини щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами та положення ст. 311 КАС України колегія суддів, вважає за можливе здійснити розгляд заяви в порядку письмового провадження.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року у справі №569/3606/16-а, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII Про прокуратуру передбачено пенсійне забезпечення працівників прокуратури.

14 березня 2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 % від середньої заробітної плати, без обмеження максимального розміру, відповідно до Постанови КМ України № 1013 від 09 грудня 2015 року, та долучив довідку прокуратури Рівненської області № 18-93 вих.-16 від 23 лютого 2016 року.

Разом із тим, Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України внесено зміни до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

15.07.2015 року набув чинності Закон України Про прокуратуру згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України Про прокуратуру, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (14.03.2016) частини тринадцята та вісімнадцята статі 50-1 Закону України Про прокуратуру втратили чинність.

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону України Про прокуратуру (чинної на час виникнення спірних відносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Зі змісту постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року встановлено, що оскільки чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій прокурорів у зв`язку з підвищенням окладів з 01.01.2015 року, а Кабінетом Міністрів України (відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України Про прокуратуру) не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії, не вбачається.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за виключними обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Наведена стаття КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII Про прокуратуру зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України Положення частини двадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення..

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з статтею 91 Закону України Про Конституційний Суд України 13.07.2017 №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, положення частини двадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, визнане неконституційним та втратило чинність 13 грудня 2019 року, як встановлено статтею 91 Закону України Про Конституційний Суд України, тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), що також прямо встановлено даним рішенням.

В свою чергу, відповідно до частини 6 статті 361 КАС України при перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

За таких обставин, не заперечуючи право позивача на перерахунок пенсії, вказане рішення Конституційного Суду України не може бути застосовано до правовідносин з приводу перерахунку пенсії позивачеві за період з 01.12.2015 до 13.12.2019 року.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.11.2018 у справі № 755/4893/18, від 23 січня 2019 року у справі №820/2462/17, від 15 травня 2019 року у справі № 640/20317/16-а.

Отже, станом на день звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 14.03.2016 останній діяв відповідно до вимог чинного законодавства, адже на момент вчинення таких дій частина двадцята статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, яка передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, була чинною.

Оскільки предметом розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції були правовідносини, що існували до прийняття рішення Конституційного суду України у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) від 13 грудня 2019, а рішення суду, яке позивач просить переглянути за виключними обставинами, не містило вимог зобов`язального характеру (не було зобов`язано відповідача вчинити дії, у тому числі нарахувати та виплатити, стягнути кошти), оскільки за наслідком апеляційного перегляду в позові позивача було відмовлено, відсутня передбачена пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України підстава для перегляду рішення суду за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Станом на момент ухвалення рішення суду апеляційної інстанції від 30.05.2018 року відмова відповідача у перерахунку пенсії була правомірною, а тому постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду слід залишити в силі, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року - відмовити.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 311, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року у справі №569/3606/16-а - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повний текст ухвали складено 05 березня 2020 року.