Справа № 540/2545/19
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2545/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправними дії старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС у м.Херсоні ГТУЮ у Херсонській області Зик О.В. щодо передачі на реалізацію 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача утриматися від безоплатної передачі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . 23.01.2018 р. старшим державним виконавцем Дніпровського районного ДВС м.Херсона ГТУЮ у Херсонській області Зик О.В. без визначення розміру частки боржника або судового рішення про виділ частки співвласника на реалізацію передана 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Вважає дії відповідача щодо передачі на реалізацію спільного сумісного майна протиправними, оскільки державним виконавцем не вжито заходів щодо виділення частки майна боржника у такому майні.

Ухвалою від 02.12.2019 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений суддею строк позивач усунув недоліки позовної заяви і ухвалою від 17.12.2019 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 27.12.2019 р. на 09:00 год.

Ухвалою від 27.12.2019 р. відкладено розгляд справи на 15.01.2020 р. на 14:00 год., від відповідача витребувано матеріали виконавчого провадження.

Протокольною ухвалою задоволено клопотання представника позивача та відкладено розгляд справи на 29.01.2020 р. на 14:30 год., повторно зобов`язано відповідача надати матеріали виконавчого провадження.

Ухвалою від 29.01.2020 р. за клопотанням представника позивача відкладено розгляд справи на 11.02.2020 р. на 14:00 год.

Протокольною ухвалою від 11.02.2020 р. в порядку ст.52 КАС України замінено відповідача - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області його правонаступником - Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Ухвалою від 11.02.2020 р. суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04.03.2020 р. на 15:00 год.

Ухвалою від 04.03.2020 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 04.03.2020 р. закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалами від 17.12.2019 р. (при відкритті спрощеного провадження у справі) та від 11.02.2020 р. (при переході до розгляду справи за правилами загального позовного провадження) відповідачу було встановлено строки на подання відзиву.

Відповідач у встановлені судом строки відзив на позовну заяву не надав, про причини ненадання відзиву не повідомив.

Частиною 6 статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ 566800 від 10.11.2006 р. квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Юшину Вадиму Вадимовичу.

21.10.2013 р. Суворовським районним судом м.Херсона видано виконавчий лист по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст.364.ч.3, 307 ч.2 КК України - конфіскувати усе майно, яке належить ОСОБА_3 .

04.12.2013 р. державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні Безпаловим О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 40987281 про примусове виконання виконавчого листа № 2120/1/905/11 від 21.01.2013 р., виданого Суворовським районним судом м.Херсона про конфіскацію всього майна, яке належить на праві власності ОСОБА_3 на користь держави.

07.05.2014 р. державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні Якубою А.О. складено акт опису і арешту майна, яке належить боржнику.

Відповідно до Інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно квартира, згідно з якою зареєстрована у приватній спільній сумісній власності в таких частинах: 1/3 квартири належить ОСОБА_2 , 1/3 - ОСОБА_3 , 1/3 - ОСОБА_1 .

Постановою старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м.Херсона ГТУЮ у Херсонській області від 28.07.2017 р. ВП № 40987281 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ "Експерт ІН".

Згідно висновку ТОВ "Експерт ІН" про оцінку майна - однокімнатної квартири загальною площею 35,23 м2, що розташована на 1-му поверсі 5-типоверхового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вартість 1/3 частини квартири, яка належить ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності, становить 95732,33 грн.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, боржник отримав повідомлення про незалежну оцінку його частки майна 26.01.2018 р.

Висновком щодо відповідності документів, які передаються для реалізації арештованого державним виконавцем майна від 23.01.2018 р., затвердженим начальником Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області Братішевським В.С. встановлено, що документи, подані для організації конкурсу щодо реалізації арештованого майна до Управління державної виконавчої служби у Херсонській області, підготовлені у відповідності з вимогами чинного законодавства, а саме: відповідають вимогам ст.ст.57, 61 Закону України "Про виконавче провадження".

1/3 частини квартири, яка належить ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , 23.01.2018 р. передано на подальшу реалізацію.

Перші торги зі стартовою ціною 92732,33 грн., які були призначені на 26.02.2018 р. не відбулися через відсутність допущених учасників торгів (протокол електронних торгів № 318426).

Згідно протоколу електронних торгів № 322118 від 19.03.2018 р. повторні торги, вартість майна на яких визначена у розмірі 78822,48 грн., також не відбулися через відсутність допущених учасників.

Треті торги з подальшою уцінкою майна, які були призначені на 10.04.2018 р. зі стартовою ціною 64912,63 грн., теж не відбулися через відсутність допущених учасників (протокол електронних торгів № 325627).

В подальшому, рішенням комісії від 22.12.2018 р. вирішено розпорядитися майном шляхом його безоплатної передачі органам державної влади, закладам охорони здоров`я, освіти, соціального забезпечення, соціального захисту, зокрема закладам, у яких виховуються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, дитячим будинкам сімейного типу, прийомним сім`ям, будинкам дитини при установах виконання покарань, установам виконання покарань, слідчим ізоляторам, військовим формуванням, а також на благодійні цілі: 1/3 частини однокімнатної квартири загальною площею 35,23 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Вважаючи рішення державного виконавця про передачу майна на реалізацію протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Суд зауважує, що у цій справі оскаржуються дії державного виконавця особою, яка не є стороною виконавчого провадження. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27.03.2019 р. по справі № 823/359/18 сформулювала правовий висновок про те, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця особою, яка не є учасником виконавчого провадження, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, враховуючи те, що позивачем є особа, яка не є учасником виконавчого провадження, до розгляду даної справи не застосовуються особливості, визначені ст.287 КАС України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст.10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень, серед іншого, є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (ч.1 ст.48 Закону № 1404-VIII).

Згідно ч.6 ст.48 Закону № 1404-VIII стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Частинами 1, 2 статті 62 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом. Реалізація конфіскованого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.61 Закону № 1404-VIII реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.57 Закону № 1404-VIII у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Приписами ч.6 ст.57 Закону № 1404-VIII встановлено, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Згідно ч.ч.5, 6 ст.61 Закону № 1404-VIII не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Статтею 354 Цивільного кодексу України встановлено, що до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно. Обсяг та порядок у конфіскації майна встановлюється законом.

Частиною 1 статті 59 Кримінального кодексу України визначено, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Поряд з тим, ч.ч.1, 2 ст.49 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

Виходячи з аналізу вищевказаних законодавчих положень, які регулюють порядок реалізації конфіскованого майна, у системному їх зв`язку, можна дійти висновку про можливість реалізації майна, яке перебуває у спільній власності декількох осіб.

Водночас, приписами ст.355 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність є різновидом права власності, що ускладнена множинністю суб`єктів. Крім того, специфіка правовідносин спільної власності полягає в єдності об`єкта права власності відносно зазначеної множинності суб`єктів такого права.

Відповідно до ст.177 Цивільного кодексу України частка у праві спільної власності є об`єктом цивільних прав.

Так, частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

З урахуванням наведеного, правовий режим спільної власності може передбачати визначення часток кожного із співвласників у праві спільної власності (спільна часткова) або відсутність такого визначення у праві спільної власності (спільна сумісна). Згідно з наведеним критерієм спільна власність поділяється на спільну часткову і спільну сумісну.

Розмір часток у праві спільної часткової власності вважається рівним. При цьому, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

За змістом ст.361 Цивільного кодексу України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень ч.2 ст.366 Цивільного кодексу України кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Правовий аналіз положень вищевказаних статей дає підстави для висновку, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав та на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів.

Суд вважає, що поняття "визначення частки" і "виділення частки в натурі" є різними за своїм змістом правовими поняттями, а ч.6 ст.48 Закону № 1404-VIII передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена.

Таким чином, частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 р. у справі № 367/6261/16-ц (провадження № 14-529цс19).

З урахуванням викладеного, після виявлення майна ОСОБА_3 , а саме: однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , якою він володіє на праві приватної спільної сумісної власності з ОСОБА_2 та позивачем, державний виконавець мав звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника у вказаній квартирі.

В той же час, згідно матеріалів виконавчого провадження старший державний виконавець Зик О.В ОСОБА_4 звернулася з поданням про визначення частки майна боржника до Херсонського міського суду Херсонської області у квітні 2019 року, тобто після передачі на реалізацію 1/3 частини квартири, яка належить ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності, та після того, як електронні торги, призначені на 26.02.2018 р., 19.03.2018 р., 10.04.2018 р., не відбулися через відсутність допущених учасників.

За таких обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо передачі на реалізацію 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 без попереднього визначення в судовому порядку частки боржника - ОСОБА_3 .

Тому позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання протиправним дій старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС у м.Херсоні ГТУЮ у Херсонській області Зик О.В. щодо передачі на реалізацію 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача утриматися від безоплатної передачі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження

Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для фізичної чи юридичної особи прав чи інтересів.

Проте, вимога позивача про зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій (від безоплатної передачі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 ) не є захистом порушеного права, а суд не може захистити права та обов`язки позивача на майбутнє.

Відтак, у задоволенні вказаної частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).

Оскільки за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (73036, м.Херсон, вул.Перекопська, 166, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним дії старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС у м.Херсоні ГТУЮ у Херсонській області Зик О.В. щодо передачі на реалізацію 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (73036, м.Херсон, вул.Перекопська, 166, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 105000000