Справа № 520/8862/19
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 р.Справа № 520/8862/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старостіна В.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 16.01.20 року по справі № 520/8862/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області

про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області (далі за текстом відповідач, ГУ ДФС у Харківській області) від 22.03.2019 року № , № .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 року замінено відповідача Головне управління ДФС у Харківській області по справі № 520/8862/19 на правонаступника Головне управління ДПС у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення про застосування штрафних санкцій є незаконними, прийняті всупереч вимог діючого законодавства та підлягають скасуванню, оскільки адміністрування єдиного внеску, зобов`язання зі сплати якого виникло до 31.10.2013 року, повинно здійснюватись органами Пенсійного фонду України, а не відповідачем.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 06.08.2004 року по 20.05.2019 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

У зв`язку із несплатою та несвоєчасною сплатою ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування 22.03.2019 року відповідачем рішенням № до позивача застосовано штраф у розмірі 3944,48 грн. та пеню у розмірі 48768,16 грн. (за період з 03.04.2012 року по 11.09.2017 року), рішенням № застосовано штраф у розмірі 1207,15 грн. та пеню у розмірі 18099,17 грн. (за період з 21.08.2012 року по 11.09.2017 року).

Позивач, не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями суб`єкта владних повноважень, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно застосовано штрафні санкції та пеню, оскільки позивачем порушено терміни сплати єдиного внеску.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.10.2013 року, тобто на момент зміни уповноваженого органу з адміністрування єдиного внеску, борг позивача з єдиного внеску складав: за кодом бюджетної класифікації 71040000 (ЄСВ «за себе») у розмірі 24952,26 грн., за кодом бюджетної класифікації 71010000 (ЄСВ «за найманих працівників») у розмірі 7593,2 грн. Саме вказані дані по заборгованості позивача були передані до відповідача від Пенсійного фонду України.

Також колегією суддів встановлено, що у період з 01.11.2013 року по 19.10.2016 року ФОП ОСОБА_1 єдиний внесок не сплачувався. Починаючи з 19.10.2016 року позивачем сплачувались лише поточні щоквартальні нарахування ЄСВ, які податковим органом, в порядку черговості, скеровувались в погашення зобов`язань, які виникли до 01.10.2013 року.

З наведеного вбачається застосування спірними рішеннями податкового органу штрафів та пені щодо невиконання зобов`язань, які виникли у періоді адміністрування єдиного внеску Пенсійним фондом України, тобто до 01.10.2013 року. Акту передачі адміністрування єдиного внеску від Пенсійного фонду України до Головного управління ДФС у Харківській області матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI).

Позивач є платником єдиного внеску у розумінні ст. 4 Закону № 2464- (п. 4 ч. 1 ст. 4).

Обов`язок позивача своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок визначений п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI.

Заходи впливу та стягнення визначені статтею 25 Закону №2464-VI.

У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» №404-VII від 04.07.2013 року та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» №406-VII від 04.07.2013 року податкові органи розпочали з 01.10.2013 адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому, відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону №406-VII, процедури адміністрування, які здійснюють органи доходів і зборів, встановлені цим Законом, поширюються на періоди до набрання чинності цим Законом. Заходи адміністрування органами доходів і зборів здійснюються не раніше дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи». Органи Пенсійного фонду України продовжують адмініструвати єдиний внесок у частині завершення процедур такого адміністрування.

Отже, за зобов`язаннями платників з нарахування та сплати єдиного внесу, які виникли до 01.10.2013 року органом, уповноваженим відповідно до цього Закону з адміністрування єдиного внеску, у т.ч. ведення обліку платників єдиного внеску, забезпечення збору та ведення обліку страхових коштів, контролю повноти та своєчасності їх сплати, ведення Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та виконання інших функції, передбачених законом був Пенсійний фонд України.

Таким чином, саме органи Пенсійного фонду України повинні закінчити усі наявні на день набрання чинності Законом №406-VII процедури (перевірки, узгодження їх результатів та вимог про сплату боргу, оскарження рішень про застосування пені та фінансових санкцій, стягнення недоїмки, тощо), оскільки законодавством не передбачено правонаступництва органами доходів і зборів (податковими органами) в частині обов`язків управлінь Пенсійного фонду України щодо контролю за сплатою єдиного внеску за періоди, в яких останні здійснювали адміністрування цього обов`язкового платежу.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 825/545/16, від 26.03.2019 року у справі № 813/8164/14.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи позивача на відсутність компетенції у керівника Київського управління ГУ ДФС у Харківській області щодо підписання спірних рішень з огляду на наступне.

Спірні рішення від 22.03.2019 року № , № підписані начальником Київського управління ГУ ДФС у Харківській області уповноваженою особою ГУ ДФС у Харківській області Клімовою О.Є.

Відповідно до п.п. 14.1.1371 п. 14.1 ст. 14 ПК України уповноважена особа контролюючого органу посадова (службова) особа контролюючого органу, уповноважена керівником такого органу на виконання певних його функцій в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керівник контролюючого органу має право надавати посадовим (службовим) особам такого органу повноваження на виконання певних функцій, передбачених цим Кодексом, законодавством з питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за погодженням з керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику (п. 20.4. ст. 20 ПК України).

Матеріали справи містять наказ від 14.11.2018 року № 8464, яким начальник ГУ ДФС у Харківській області надав повноваження, серед інших, начальнику Київського управління ГУ ДФС у Харківській області, у т.ч. на підписання рішень про застосування штрафних санкцій до платників єдиного внеску.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність компетенції у керівника податкового органу щодо підписання спірних рішень, однак у даних спірних відносинах такі рішення прийняті відповідачем протиправно, оскільки заборгованість зі сплати єдиного внеску виникла за періоди, в яких адміністрування цього обов`язкового платежу здійснювали управління Пенсійного фонду України та саме на органи Пенсійного фонду України покладався обов`язок продовження адміністрування єдиного внеску у частині завершення процедур такого адміністрування відповідно до абз. 1-3 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» №406-VII від 04.07.2013 року.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що оскаржувані рішення по єдиному внеску, який виник до 01.10.2013 року, прийняті відповідачем безпідставно, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 року по справі № 520/8862/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про скасування рішень - задовольнити.

Скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 22.03.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 48768,16 грн. та рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 22.03.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 19306,32 грн.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61027, ) судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1152,60 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.В. Старостін
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 06.03.2020 року