Справа № 816/1363/14
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 березня 2020 року

Київ

справа №816/1363/14

адміністративне провадження №К/9901/4025/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желтобрюх І.Л.,

суддів -Білоуса О.В., Усенко Є.А.,

розглянув матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі №816/1363/14 за позовом Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2020 року ФОП ОСОБА_1 до Верховного Суду подано касаційну скаргу на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі №816/1363/14 (згідно відбитка штемпеля на поштовому конверті, здано на пошту 05 лютого 2020 року).

Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон №460-IX), який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року по справі №816/1363/14 залишено без руху. Визнано неповажними наведені в клопотанні підстави поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 року по справі № 816/1363/14 за позовом Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовлено.

Вважаючи такі ухвали суду апеляційної інстанції постановленими із порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку.

Перевіряючи касаційну скаргу відповідача в частині оскарження ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року про залишення його апеляційної скарги без руху, суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України як одну з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Механізм реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано Главою другою Розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Вказаною конституційною нормою кореспондуються норма пункту 7 частини третьої статті 2 КАС України про забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, як однієї із основних засад (принципів) адміністративного судочинства, та норма статті 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Частиною третьою статті 328 КАС України, в редакції, чинній на час подання цієї касаційної скарги, встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали. Визначений перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Винятків з нього нормами чинного законодавства не встановлено.

У даному випадку відповідачем порушується питання про касаційне оскарження ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року, якою апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року по справі №816/1363/14 залишено без руху.

Разом з тим, зважаючи на наведені приписи процесуального закону, зазначене судове рішення не входить до переліку ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

З огляду на те, що ухвала Другого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження в цій частині слід відмовити.

Крім того, скаржник просить скасувати ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 року по справі №816/1363/14 за позовом Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу

В обґрунтування касаційної скарги її заявник посилається на те, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, а також не з`ясовані всі обставини справи та не враховані надані до суду докази. Вказує на необізнаність відповідача про існування постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 аж до 2019 року. Вважає, що у зв`язку з несвоєчасним отриманням повного тексту рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 у даній справі, відповідач була позбавлена можливості звернутись з апеляційною скаргою у строк, передбачений КАС України.

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за скаргою на означену ухвалу, Верховний Суд виходить з такого.

Частиною третьою статті 295 КАС України (яка визначає загальний строк на апеляційне оскарження) передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

У свою чергу, згідно з пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Як вбачається зі змісту ухвалених у цій справі судових рішень, Другий апеляційний адміністративний суд, встановивши, що апеляційна скарга, подана із значним пропуском передбаченого процесуальним законом строку, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не містить достатніх обґрунтувань щодо наявності поважних причин для поновлення, ухвалою від 24 грудня 2019 року визнав неповажними наведені в клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу залишив без руху і запропонував скаржнику протягом десяти днів з дня вручення ухвали, подати заяву із зазначенням інших поважних причин пропуску строку.

На виконання вимог ухвали суду, відповідач подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в якій зазначила, що копія судового рішення вручається чи направляється стороні, а днем вручення судового рішення суду є день вручення його під розписку, а матеріали справи не містять таких доказів, тому відповідач вважає, що процесуальний строк на подання цієї апеляційної скарги пропущений скаржником з поважних причин.

Аналізуючи наведені апелянтом обставини та докази, апеляційний суд визнав їх неповажними, та ухвалою від 20 січня 2020 року, яка є предметом касаційного оскарження, відмовив відповідачу у відкритті апеляційного провадження. При цьому, суд виходив з того, що у поданому клопотанні на усунення недоліків апелянт вказав підстави для поновлення, яким суд апеляційної інстанції вже надавав оцінку в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху та зазначив, що посилання на необізнаність скаржника про наявність оскаржуваної постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 спростовується доказами, наявними в матеріалах справи. Також суд зауважив, що при добросовісному користуванні належними процесуальними правами і неухильному виконанні процесуальних обов`язків, апелянт мав практичну можливість та не був позбавлений права оскаржити постанову у встановленні законом строки.

Так, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Тобто, особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Статтею 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Відповідно до статті 3 цього Закону для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі.

Згідно з частинами першою, другою статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Відповідно до інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскаржувана постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року у справі №816/1363/14 була оприлюднена 21 травня 2014 року. При цьому, апеляційну скаргу подано 13 грудня 2019 року, тобто зі значним пропуском строку (понад 4,5 роки).

Поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, відповідач, як при поданні апеляційної скарги, так і в межах встановленого у подальшому судом апеляційної інстанції строку, не вказав таких підстав та не надав відповідних доказів для поновлення строку апеляційного оскарження, які б ґрунтувались на наявності обставин, що відповідають наведеним вище критеріям.

Зважаючи на викладене, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у даній справі, суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, а наведені скаржником підстави для поновлення цього строку обґрунтовано визнані судом неповажними.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 169, 283, 298, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі №816/1363/14.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.Л. Желтобрюх

Судді О.В. Білоус

Є.А. Усенко