Справа № 640/16969/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року м. Київ № 640/16969/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін: від позивача: Волощук П.Ю., від відповідача: Вістяка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" (позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Державної казначейської служби України, в якому просить суд :

«Визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (), яка полягає у невстановлені економічно обґрунтованого тарифу на послуги розподілу природного газу для Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на 2019 рік згідно заяви AT «Криворіжгаз» від № 50105.2-СЛ-9788-0419 від 22.04.2019;

Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» 373 554 610,00 гри, майнової шкоди, 15 459 161,85 грн. інфляційних втрат, 5 719 867,06 грн. 3% річних, що завдано Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.»

Позовні вимоги мотивовано тим, що AT "Криворіжгаз" є суб`єктом природної монополії з розподілу природного газу, при цьому, відповідачем не затверджено тарифи, якими б покривалися витрати позивача. Позивач посилається на ч.1 та 2 ст. 12 Закону України "Про ціни та ціноутворення", ч.1 ст.9 Закону України "Про природні монополії" та ч. 6 ст. 4 Закону України "Про ринок природного газу".

Представником Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг позовні вимоги заперечуються з тих підстав, що даним відповідачем не було допущено бездіяльності, оскільки всі звернення позивача щодо зміни тарифів були своєчасно розглянуті, з представниками позивача проводилися зустрічі з даного питання, проте, позивачем не було надано достатніх для прийняття рішення про зміну тарифу документів. Крім того, відповідачем заперечуються посилання позивача на висновок експерта, з огляду на відсутність переліку документів, на підставі яких сформульовано висновок про понесення позивачем збитків.

З огляду на викладене, представник відповідача стверджує про відсутність протиправності дій та завдання збитків.

Державною казначейською службою України позовні вимоги заперечуються з огляду на відсутність порушення даним відповідачем прав позивача та його інтересів. Представник даного відповідача в судові засідання не з`явився.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ПАТ «Криворіжгаз» здійснює розподіл природного газу споживачам в межах території міста Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району) та Криворізького району Дніпропетровської області на підставі ліцензії, виданої на підставі постанови відповідача від 29.06.2017р. №845, та отримує плату за розподіл природного газу на підставі тарифів, встановлених відповідачем постановами №435 від 24.03.2016р. та №2294 від 15.12.2016р.

Вважаючи дані тарифи такими, що не відповідають рівню економічно обґрунтованих, позивач звертався до відповідача з листами, зокрема, з листом №50105.2-Сл-9788-0419 від 22.04.2019 ПАТ «Криворіжгаз», яким надано до НКРЕКП пакет документів про перегляд діючого тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 24.03.2016 №435 (у редакції постанови НКРЕКП від 15.12.2016 № 2294) у розмірі 295,80 грн за 1000 м3 ( без ПДВ). В заяві про перегляд тарифу та наданих розрахунках просило включити до витрат компенсації різниці в цінах на ВТВ та ВНтр за 2016 - 2018 роки, недоотриманих компенсацій вартості природного газу на технологічні потреби в зв`язку з заниженням обсягів ВТВ та ВНтр і різниці в цінах протягом 2014-2015 років.

Листом НКРЕКП від 27.05.2019 № 5704/16.3.2/7-19 АТ«Криворіжгаз» проінформовано про зупинення розгляду заяви про встановлення (перегляд) тарифу на послуги розподілу природного газу та Плану розвитку газорозподільної системи на 2019-2028 роки згідно з положеннями абзацу п`ятого пункту 8.12 Тимчасової методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 389, у зв`язку з необхідністю доопрацювання структури тарифу та інвестиційної програми.

Ст. ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ціни та ціноутворення" від 21.06.2012 р. №5007-VI встановлено, що державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Згідно ст.ст. 8 Закону України "Про природні монополії" від 20.04.2000 р. №1682-III, предметом державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій згідно з цим Законом є: ціни (тарифи) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій.

Відповідно, ціни на надавані позивачем послуги з розподілу природного газу є державними регульованими, і на процедуру їх встановлення поширюються вимоги законодавства щодо державних регульованих цін.

Зокрема, згідно ч. 2 ст. 12 Закону № 5007-VI, державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №1682-III, державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій здійснюється на основі таких принципів, в тому числі, самоокупності суб`єктів природних монополій.

Ч. 6 ст. 4 Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 р. № 329-VIII передбачено, що ціни на ринку природного газу, що регулюються державою (зокрема тарифи на послуги з розподілу), повинні бути: 1) недискримінаційними; 2) прозорими; 3) встановленими з урахуванням вимог цілісності газотранспортної системи виходячи із економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного суб`єкта ринку природного газу та з урахуванням належного рівня рентабельності, а також, де це можливо, встановленими з урахуванням зіставлення з показниками аналогічних категорій регульованих цін, встановлених Регулятором для інших суб`єктів ринку природного газу, або таких, що діють на ринках природного газу інших держав.

Органом, уповноваженим на формування цінової - встановлення тарифу на розподіл природного газу - є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а саме:

у відповідності до ч. 1 - ч. 3 ст. 1 Законом України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22.09.2016р. №1540-VIII, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.

Згідно ст. 3 Закону №1540-VIII, Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, в тому числі, формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1, абз. 2 ч. 4 ст. 17 Закону №1540-VIII, для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом. У разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості. Такі порядки (методики) повинні сприяти використанню місцевих, відновлюваних та вторинних енергетичних ресурсів, а також сприятливих до навколишнього природного середовища технологій.

Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.01.2000 р. № 12 (втратила чинність на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 201 від 16.02.2017 р.), в пункті 3.8 встановлювали, що ліцензіат одержує плату за послуги з транспортування газу розподільними трубопроводами від замовників цих послуг за встановленим НКРЕ тарифом. Тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами розраховується ліцензіатом на наступний (плановий) період та затверджується НКРЕ. Тариф установлюється таким чином, щоб забезпечити ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат та отримання прибутку, а також стимулювати його до скорочення цих витрат і підвищення рентабельності його діяльності.

Вимога щодо встановлення НКРЕ (повноваження якого станом на час розгляду справи покладено на НКРЕКП) економічно обґрунтованого тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами, який би забезпечував ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат виробництва, сплату всіх податків, обов`язкових платежів та бюджетних відрахувань відповідно до чинного законодавства України, а також отримання обґрунтованого рівня прибутку міститься і в постановах НКРЕ, що регулюють питання встановлення відповідних тарифів, а саме: в пункті 2.1 Порядку формування тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженого постановою НКРЕ від 28.07.2011 року № 1384 (втратив чинність на підставі постанови НКРЕКП №391 від 14.06.2018 р.); в пунктах 1.5, 1.7, р. 4., 5 Методики розрахунку тарифів на транспортування та постачання природного газу для підприємств з газопостачання та газифікації, затвердженої постановою НКРЕ від 04.09.2002 № 983 (втратила чинність на підставі Постанови НКРЕКП N 237 від 25.02.2016р. з 01.04.2017); в пунктах 3, 4 розділу ІІ, пункт 4 розділу ІІІ, розділ IV Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 25.02.2016 р. № 236, є чинною на час прийняття рішення; в Процедурі встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженій постановою НКРЕ від 03.04.2013 р. № 369.

З врахуванням викладеного, необхідність формування вказаного тарифу з огляду на його економічну обґрунтованість прямо передбачена законодавством і встановлює для НКРЕКП відповідний обов`язок при встановленні та зміні тарифів, зокрема, і для позивача.

На момент звернення позивача з заявою від 22.04.2019р. діяла затверджена постановою відповідача від 14 червня 2018 року №389 Тимчасова методика визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 8.12 вищезазначеної тимчасової методики заява та документи, що до неї додаються, перевіряються НКРЕКП щодо їх відповідності вимогам цього розділу. У разі надання неповного пакета документів, визначеного пунктом 8.6 цієї глави, заява не розглядається, про що НКРЕКП повідомляє заявника у письмовій формі протягом десяти робочих днів з дня надходження таких документів до НКРЕКП та повертає їх заявнику. У разі відповідності заяви та доданих до неї документів, визначених пунктом 8.6 цієї глави, НКРЕКП розглядає їх протягом тридцяти календарних днів з дня надходження до НКРЕКП. У разі потреби НКРЕКП може звернутися до суб`єкта господарювання, що провадить або має намір провадити господарську діяльність з розподілу природного газу, щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань, які подаються суб`єктом господарювання до НКРЕКП у визначений нею строк, підписані керівником суб`єкта господарювання. Розгляд заяви зупиняється на строк, необхідний для доопрацювання структури тарифу або інвестиційної програми, якщо при розгляді виникають питання, що потребують додаткового вивчення і доопрацювання, про що НКРЕКП письмово повідомляє суб`єкта господарювання.

Отже, зупинення розгляду заяви, про яке позивача було повідомлено листом відповідача від 27.05.2019 № 5704/16.3.2/7-19, відповідає вищезазначеним вимогам.

З огляду на те, що позивачем не надано суду жодних доказів вручення відповідачу листа від 22.04.2019р., та не спростовувалось отримання листа відповідача від 27.05.2019р., суд доходить висновків про те, що відповідь було надіслано в межах тридцятиденного строку з моменту отримання заяви.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що відповідач безпосередньо та без будь-яких об`єктивних причин не вживав передбачених законодавством заходів для розгляду заяви позивача, проте, вона не була розглянута по суті з прийняттям відповідного рішення про затвердження (перегляд) тарифу або відмову у встановленні (перегляді) тарифу, оскільки їх розгляд був призупинений.

Крім того, позивачем було подано відповідачу заяву від 16.08.2019 № 50105.2-сл-20900-0819 про встановлення (перегляд) тарифу на послуги розподілу природного газу.

Суд доходить висновків, що подання заяви від 16.08.2019р., в якій фактично ставиться питання про встановлення (перегляд) тарифу на транспортування природного газу, виключає необхідність розгляду попередньо поданих заяв з цих самих питань.

При цьому, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2019 року по справі №826/6713/18.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на те, що судом не визнається протиправність бездіяльності відповідача, згідно заяви AT «Криворіжгаз» від № 50105.2-СЛ-9788-0419 від 22.04.2019, вимоги про стягнення збитків задоволенню не підлягають.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 04.03.2020.

Суддя С.К. Каракашьян