Справа № 200/6859/19-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року справа №200/6859/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника відповідача Сеннікова А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/6859/19-а (головуючий суддя І інстанції Буряк І.В., складене у повному обсязі 17 вересня 2019 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та пені ,-

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 травня 2018 року:

- № форма «Р» про визначення суми грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 102 731, 50 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір у загальному розмірі 8 560,96 грн.

- № форма «ПС» про донарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 170,00 грн.

- визнати протиправним та скасувати пеню, яка нарахована згідно п.п. 129.1.2 ст.129 ПД України в сумі 11618,51 грн. та 968,21 грн., борг виник 10.07.2018 року (а.с. 4-8 т.1).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми Р від 18 травня 2018 року №4 на суму 5929,00 грн., з яких 4 743,20 основний платіж та 1 185,80 штрафні санкції. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми Р від 18 травня 2018 року №4 на суму 71 147,96 грн. з яких 56 918,37 грн. основний платіж та 14 229,59 грн. штрафні санкції. Визнано протиправною та скасовано пеню, яка нарахована згідно пп.129.1.2 ст. 129 Податкового кодексу України у розмірі 12 586,72 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 29-35 т.2).

Головне управління ДФС у Донецькій області із таким судовим рішенням не погодилось, звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на ненадання судом першої інстанції вірної оцінки обставинам справи, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги положень підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначено, що позивачем здійснювались операції з отримання доходу у вигляді додаткового блага, який є сумою основного боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором (інші доходи), з якого самостійно не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір та які мають бути відображені в податковій декларації про майновий стан і доходи.

Посилався на лист № 4-2/1202 від 21 грудня 2017 року, в якому зазначено, що вимоги п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ не поширюються на позивача та практику Першого апеляційного адміністративного суду у справі № 0540/8601/18-а (а.с. 110-113 т.2).

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

28 лютого 2020 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою резидентом, паспорт серія ВВ № 087855 РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

ГУ ДФС у Донецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти, нарахування та сплати належних сум податків і зборів, до бюджету за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт перевірки від 16 квітня 2018 року №412/05-99-13-04/ НОМЕР_1 (12-20, 37-47, 61-69 т.1).

З акту перевірки вбачається наступне.

Копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 16 лютого 2018 року № 234, а також письмове повідомлення від 16 лютого 2018 року № 109 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано на податкову адресу ОСОБА_2 та отримано ним особисто 17 березня 2018 року.

Перевірка проведена з відома платника податків за місцем розташування робочого місця посадових осіб ГУ ДФС у Донецькій області в приміщенні ДПІ у м. Краматорську з 02 квітня 2018 року по 06 квітня 2018 року.

У розділі ІІ «Описова частина» 1. «Загальні положення» п. 1.10 податковим органом встановлено, що ОСОБА_1 не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік та не задекларовано оподатковуваний дохід, отриманий у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 у ІІІ кварталі 2016 року отримано дохід у сумі 456 584,48 грн. від «Райффайзен Банк Аваль», як додаткове благо, внаслідок анулювання (прощення) заборгованості за кредитним договором від 06 червня 2008 року №014/07-197/126, яке у сумі основного боргу підлягає самостійному оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Розрахунок суми податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік за даними перевірки: (457 273,82 689)* 18% = 82 185,21 грн.

Розрахунок суми військового збору за 2016 рік за даними перевірки: (457 273,82 689) * 1,5% = 6 848,77 грн.

Згідно висновків вказаного акта розділ ІІІ встановлено порушення:

пп.16.1.2 п.16.1 ст. 16, пп. «а» п. 176.1 ст. 176 ПК України: у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 не вівся облік доходів та витрат у книзі обліку доходів та витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49 ПК України, пп. «в» п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 ПК України у результаті чого встановлено неподання до ДПІ у м. Краматорську податкової декларації про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2016 року;

п.36.1 ст.36, пп «д» пп. 164.2.7 п.164.2 ст.164, пп. 168.1.3 п.168.1 ст.168 ПК України: у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 на суму 82 185,21 грн.

пп.1.2, 1.4, 1.5 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України: у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 на суму 6 848,77 грн.

16 квітня 2018 року ГУ ДФС у Донецькій області складено Акт «Про неможливість вручення для ознайомлення та підписання акту документальної позапланової невиїзної перевірки платнику податків фізичній особі ОСОБА_1 від 16 квітня 2018 року № 489/05-99-13-04/ НОМЕР_1 ». У вказаному акті зазначено, що ОСОБА_1 у телефонній розмові повідомив працівників ГУ ДФС у Донецькій області, що знаходиться за межами м. Краматорська, тому 16 квітня 2018 року не зможе отримати та підписати акт перевірки від 16 квітня 2018 року №489/05-99-13-04/ НОМЕР_1 . У зв`язку із викладеним, другий примірник акта від 16 квітня 2018 року № 489/05-99-13-04/ НОМЕР_1 платнику направлено поштою листом з повідомленням про вручення (зв бік а.с. 134 т.1).

Факт направлення акта перевірки від 16 квітня 2018 року № 489/05-99-13-04/ НОМЕР_1 на зареєстровану адресу ОСОБА_1 підтверджується фіскальним чеком від 16.04.2018 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 337, вручено особисто 04 травня 2018 року (а.с. 135 т.1).

На підставі вказаних висновків ГУ ДФС у Донецькій області прийнято:

податкове повідомлення-рішення форма «Р» від 18 травня 2018 року №, яким за порушення п.36.1 ст.36, пп «д» пп. 164.2.7 п.164.2 ст.164, пп. 168.1.3 п.168.1 ст.168 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на суму 82 185,21 та на підставі ч.1 п.123.1 ст.123 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 20 546,30 грн., всього донараховано 102 731,50 грн. (а.с. 26 т. 1);

податкове повідомлення-рішення форма «Р» від 18 травня 2018 року № яким за порушення пп.1.2, 1.4, 1.5 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 6 848,77 грн. та на підставі ч.1 п.123.1 ст.123 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1 712,19 грн., всього донараховано 8 560,96 грн. (а.с. 28 т.1)

податкове повідомлення-рішення форма «ПС» від 18 травня 2018 року №, яким за порушення пп. 16.1.3 п.16.1 ст.16, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України, пп. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 170 грн., за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування (а.с. 27 т.1).

Перелічені податкові повідомлення-рішення, згідно супровідного листа від 18.05.2018 № 21326/10/05-99-13-04-21 направлені рекомендованою кореспонденцією, за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , про що свідчить фіскальний чек Укрпошти від 18 травня 2018 року (зв. бік а.с. 92 т. 1) та повернуті на адресу відправника за закінченням терміну зберігання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 99 (а.с. 93 т. 1).

Позивач із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями не погодився та звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Спірним питання даної справи є наявність або відсутність підстав для збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді прощеної (анульованої) у 2016 році суми основного боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті. Вимоги щодо збільшення грошових зобов`язань з військового збору є похідними за своєю суттю, оскільки без посередньо пов`язані із збільшенням загального доходу як бази оподаткування і цим податком.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку що дія пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України поширюється саме на основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, суд вважає, що податок на доходи фізичних осіб та військовий збір мав би обчислюватися із вказаної суми, визначеної за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року (17 654,61 долар США х 7.99( курс станом на 01.01.2014 р.) = 141 060,33 грн.) з підстав яких частково задовольнив позовні вимоги та прийняв рішення про необхідність визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 18 травня 2018 року: № форма Р про визначення суми грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 71 147,95 грн., у т.ч. за основним платежем 56 918,37 грн. та штрафні (фінансові) санкції 14 229,58 грн.; № форма Р про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір у загальному розмірі 5929,00 грн. у т.ч. за основним платежем 4 743,20 та штрафні (фінансові) санкції 1185,80 грн., Скасування пені у загальному розмірі 12 586,72 грн.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та надаючи оцінку спірним правовідносинам, вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК).

Згідно з підпунктами 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзаців другого, третього пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

З визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.54, 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За положенням абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, положення вказаної норми визначають сукупність умов, за наявності яких до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються основна сума боргу платника податку, прощеного (анульованого) кредитором.

Відповідно до пп.165.1.55 п.165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Отже, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З 7 травня 2015 року у зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнений пунктом 8 на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань". Метою запровадження вказаних положень є фактична реалізація положень Закону України «Про реструктуризацію кредитних зобов`язань з іноземної валюти в гривню», згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.

Пунктом 8 пр.1 р.XX Перехідних положень ПК України встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Суд зазначає, що положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України є спеціальними по відношенню до вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України. Їх застосування виключає наявність податкового правопорушення, передбаченого абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Отже, однією з таких преференцій, встановлених у пункті 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, є не віднесення до додаткового блага платника податку і не включення до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу суми, прощеної (анульованої) кредитором курсової різниці.

Курсова різниця обчислюється, серед іншого, як різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Отже, пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України стосується регулювання правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті відносно якого відбулась зміна валюти зобов`язання з іноземної у гривню.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (як кредитор) та ОСОБА_1 (як позичальник) укладено Кредитний договір від 06.06.2008 № 014/07-197/126.

Умовами вказаного договору передбачено:

«1.1 Кредитор надає позичальнику, кредит, а позичальник отримує його відповідно до умов кредитування за програмою кредитування «Житло в кредит на вторинному ринку» на наступних умовах:

Сума кредиту, валюта кредиту 18270 дол. США.

Кошти видаються на:

купівлю житла жилий будинок, загальною площею 57,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_3 у розмірі 18000,00 дол.США.»

Додатком № 1 до вказаного договору передбачено: курс НБУ 4,854 грн. / 1 дол.США. Сума кредитного договору 18270 дол.США., сума видана клієнту - 18000,00 дол.США.Строк дії 216 місяців.

19 вересня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено Договір про припинення зобов`язань за кредитним договором від 06.06.2008 № 014/07-197/126, відповідно до п.1 якого сторони визнають та підтверджують, що розмір непогашеної позичальником заборгованості за кредитним договором станом на 19 «вересня» 2016 року складає 19290,89 дол. США та пені 44841,25 грн., що складає еквівалент 544496,15 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору

Сума основного боргу (неповернутого кредиту) 17654,61 дол.США, що складає еквівалент 457273,48 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору,проценти, нараховані за користування кредитом 1638,28 дол.США, що складає еквівалент 42381,42 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору, пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором складає 44841,25 грн.

У зв`язку із виконанням Позичальником кредитних умов сторони домовились, що з 19 вересня 2016 року боргові зобов`язання за кредитним договором припиняються внаслідок звільнення кредитором позичальника від сплати боргових зобов`язань, а кредитний договір вважається розірваним.

П.5.3 Договору передбачено, що з підписанням цього договору Позичальник вважається повідомленим, відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, про анулювання (прощення) заборгованості в сумі основного боргу (неповернутого кредиту), що зазначена в п. 1 Договору, та про те, що сума анульованого (прощеного) основного боргу буде включена кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено).

Позичальнику повідомлено, що про анулювання (прощення) його основного боргу кредитором буде повідомлено органам Державної фіскальної служби, шляхом включення суми анульованого (прощеного) основного боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено).

При цьому на позичальника, відповідно до Податкового кодексу України, покладається обов`язок сплати податку на доходи фізичних осіб з суми анульованого (прощеного) основного боргу та відображення суми отриманого доходу у вигляді анульованого (прощеного) основного боргу у річній податковій декларації

Цей договір укладений у 2-ох оригінальних примірниках, які мають однакову юридичну силу по одному для кожної зі сторін, та вступає в силу з «19» вересня 2016 року, після його підписання Сторонами і скріплення печаткою кредитора( п.11 Договору).

Даний договір підписано сторонами. ОСОБА_2 отримав другий примірник договору 19 вересня 2016 року, що засвідчено його підписом.( а.с.3-4 т.2)

21 грудня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслано лист № 4-2/1202 на ім`я в.о. заступника начальника Краматорського управління ГУ ДФС у Донецькій області, в якому повідомлено, що банком громадянину ОСОБА_1 було нараховано дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом в сумі 457273,48 грн. у 3 кварталі 2016 року. Анульовано основну суму боргу позичальника.

Також зазначено, що норми пп.8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в даному випадку не застосовуються, оскільки не відбулося зміни валюти зобов`язання за кредитом з прощенням кредитором суми у розмірі різниці, а здійснювалось часткове прощення основної суми боргу( а.с.102 т.1).

Фактичні обставини справи свідчать, що кредитні зобов`язання погашені на підставі Договору «Про припинення зобов`язань за кредитним договором від 06 червня 2008 року № 014/07-197/126» 19 вересня 2016 року (а.с. 56-58 т. 1).

Отже, анульована (прощена) кредитором сума боргу є основною сумою заборгованості за кредитом (тілом кредиту), а тому правильним є висновок апелянта, що вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2015 рік.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять будь - яких доказів зміни умов кредитного договору щодо валюти зобов`язання, а відтак пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України не може бути застосовано до спірних правовідносин.

При цьому, як встановлено в ході розгляду справи, кредитором було повідомлено позивача про прощення (анулювання) боргу шляхом підписання відповідної угоди про припинення зобов`язань, тобто дотримано умови, з якими положення підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу.

Оскільки підтверджено обставини отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, вірним є й висновок щодо правомірності визначення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту), як похідні ,та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) .

Суд апеляційної інстанції вважає правомірним нарахування відповідачем пені за несвоєчасне погашення податкових зобов`язань строком по 31 липня 2017 року, згідно до податкового повідомлення-рішення форма «Р» від 18 травня 2018 року №, яким за порушення п.36.1 ст.36, пп «д» пп. 164.2.7 п.164.2 ст.164, пп. 168.1.3 п.168.1 ст.168 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 82 185.21 грн. та нарахована пеня в сумі 11618грн.51 коп. , а також податкового повідомлення-рішення форма «Р» від 18 травня 2018 року №, яким за порушення пп.1.2, 1.4, 1.5 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 6 848,77 грн. та нарахована пеня в сумі 968.21 грн . за період з 31.07.2017 року по граничний строк сплати 09.07.2018 року.

При цьому, суд зазначає, що позивач в позовній заяві не наводить аргументів щодо неправомірності нарахування зазначеної пені та не доводить зазначені позовні вимоги в суді.

У відзиву на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на аргументи суду першої інстанції вважає недоведеним правомірність нарахування пені, в той же час сам підтверджує, відповідно до пункту 179.7 ст.179 ПК України він має зобов`язання самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій ним податковій декларації.

Однак позивачем сума податкового зобов`язання самостійно не визначалась та не сплачувалась з підстав не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та суми були розраховані відповідно до визначених відповідачем в спірних податкових повідомленнях рішеннях.

Оскільки позивачем не спростовується факт не подання податкової декларації згідно вимог пункту 49.18 ст.49 ПК України, суд апеляційної інстанції вважає правомірним застосування штрафних санкцій за неподання декларації з податку на доходи в сумі 170 гривень згідно пункту 120.1ст.120 ПК України відповідно до податкового повідомлення- рішення № форма «ПС» від 18 травня 2018 року.

Отже позовні вимоги з питання неправомірності нарахування пені та штрафних санкцій є необгрунтованими та недоведеними, з огляду на що, суд апеляційної інстанції вважає за необхідним також відмови у задоволені позовних вимог в цій частині .

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки,зроблені судом першої інстанції , факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно встановлені судом апеляційної інстанції при вирішенні спірного питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. 283, 310, 315, 316, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/6859/19-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/6859/19-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та пені відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 04 березня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 березня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова