Справа № 1.380.2019.006596
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №№1.380.2019.006596
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду

04 березня 2020 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якій просить:

- визнати протиправними дії Львівського прикордонного загону щодо нарахування та виплати при звільненні ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з відрахуванням раніше проведених виплат грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 № 178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів обмундирування визначеними розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.01.2018 № 30 Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився.

Підставою позову є нарахування та виплата при звільненні ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Ухвалою судді від 08.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Після відкриття провадження у справі судом встановлено, що позовну заяву подано з пропущенням строку звернення до суду.

Відтак, ухвалою судді від 13.02.2020 позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків відповідно до ч. 13 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання вимог ухвали судді від 13.02.2020 представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування поважності причин пропущення строку звернення до суду представник позивача покликається на наступні обставини. Зазначає, що кошти у вигляді компенсації за речове майно у сумі 30385,37 грн перераховано Львівським прикордонним загоном ОСОБА_1 на картрахунок 08.02.2019. При цьому, зарахування на картрахунок проведено із призначенням платежу «Заробітна плата». Зауважує, що за час виключення із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачем перераховувалась на картрахунок заборгованість по іншим виплатам без ідентифікації платежів, оскільки існувала заборгованість із індексації грошового забезпечення, компенсації за невикористані додаткові відпустки, одноразова грошова допомога при звільненні, а також і заборгованість із компенсації за нестримане речове майно, яку за погодженням сторонами ОСОБА_1 погодився очікувати згідно рапорту до надходження бюджетного фінансування. На запит адвоката від 20.02.2019 Львівським прикордонним загоном листом від 28.02.2019 за № 44/2130 надано документи, у тому числі і з питань проведення розрахунків та нарахування і виплати компенсації за нестримане речове майно. Вказаного листа, з урахування його відправлення 28.02.2019 отримано адвокатом в першій декаді березня 2019 року. Однак довести до ОСОБА_1 отримані документи, у тому числі і з питань речового забезпечення не представлялося можливим тривалий час, оскільки ОСОБА_1 у період із 04.03.19-27.05.19, 11.06.19-22.08.19, 24.08.19-01.11.19 та із 13.11.19 по теперішній час перебував за кордоном, що підтверджується відмітками про перетин кордону у паспортному документі.

Таким чином, покликаючись на те, що Львівським прикордонним загоном як під час звільнення з військової служби, так і вже безпосередньо проводячи виплати ОСОБА_1 , в тому числі і компенсації за невикористане речове майно не було доведено ані суми належних у зв`язку із звільненням виплат, ані документів про нараховані та невиплачені суми, а також на характер спірних правовідносин та обставини необізнаності ОСОБА_1 із розрахунками при звільненні і можливість узгодження позиції адвоката із клієнтом виключно у спосіб особистого безпосереднього спілкування та роз`яснення специфіки спірних правовідносин, представник позивача вважає, що суд може визначити зазначені причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду поважними.

Вирішуючи питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд виходить з наступного.

Строки звернення до адміністративного суду із позовом регламентовано статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду статтею 123 КАС України.

Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.ч.1, 2 ст. 122 КАС України).

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами ч. 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зауважує, що ця справа належить до категорії справ щодо проходження публічної служби, однак безпосередньо стосується порушення майнових прав особи, яке пов`язане зі звільненням з публічної служби.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку із особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, в якості гарантій соціального і правового захисту військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

До таких гарантій належить і продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців, визначене ст. 91 вищевказаного Закону, в тому числі і речове забезпечення військовослужбовців або грошова компенсація вартості за неотримане речове майно.

Специфічний характер правовідносин у категорії спорів, що розглядаються, у яких на публічно-правовий характер спору накладається майновий аспект, змушує брати до уваги ці особливості при визначенні того, які норми визначають строки звернення до суду для цих справ.

У контексті зазначеного суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у Постанові від 04 липня 2019 року у справі №821/2/18, щодо застосування строку у цій категорії справ, згідно з якою: враховуючи специфіку публічно - правових спорів, для вирішення яких КАС України визначені спеціальні строки, то колегія суддів вважає достатнім строком для реалізації позивачем права звернення до суду за захистом порушеного права загальний шестимісячний строк, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України.

Суд звертає увагу, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Слід також зазначити, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Згідно з матеріалами позову, наказом начальника Львівського прикордонного загону від 07.11.2018 № 303-ос позивача звільнено з військової служби та наказом начальника цього ж загону від 12.11.2018 № 307-ос виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення.

Компенсація за неотримане речове майно при звільненні перерахована на картковий рахунок позивача 08.02.2019, відтак, перебіг строку для звернення позивача до суду з даним позовом слід обчислювати саме з цієї дати.

З цим позовом позивач звернувся до суду на початку грудня 2019 року, тобто з пропуском встановленого процесуальним законом шестимісячного строку.

При цьому, представник позивача покликається на те, що обставинами, які зумовили пропуск строку звернення позивача до суду є те, що Львівським прикордонним загоном не було доведено ОСОБА_1 суми компенсації за невикористане речове майно, та не можливість узгодження позиції з адвокатом у зв`язку з перебування його за кордоном.

Поряд з цим, суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Суд враховує, що обов`язковою умовою поновлення судом строків на звернення до адміністративного суду є існування поважної причини (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку, факт якої має підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Таким чином, покликання на необізнаність ОСОБА_1 із розрахунками при звільненні і неможливість узгодження позиції з адвокатом не може слугувати поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Жодних інших підстав, які б давали можливість дійти висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду із цією позовною заявою представником позивача не вказано.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що в контексті даної спірної ситуації, підстави, вказані представником позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, слід визнати неповажними, у зв`язку з чим позовну заяву слід залишити без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч. ч. 3 та 4 ст. 123 цього Кодексу

Керуючись ст.ст. 122, 123, 171, 240, 248, 256, 294, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви представника позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до або через суд першої інстанції, який постановив таку ухвалу.

Суддя Сидор Н.Т.