Справа № 826/10675/18
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2020 року

м.Київ

справа №826/10675/18

адміністративне провадження №К/9901/19700/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,

за участю:

секретаря судового засідання Вітковської К.М.,

представника позивача Щиглова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 жовтня 2018 року (суддя: Федорчук А.Б.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року (судді: Вівдіченко Т.Р., Файдюк В.В., Чаку Є.В.) у справі №826/10675/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія-ВР» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія-ВР» (далі - ТОВ «Будівельна компанія-ВР», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі- ГУ ДФС у м. Києві, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.05.2018 № та №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати такі рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що позивачем під час перевірки не надано перевіряючим повного обсягу документів, які б підтверджували правомірність списання паливно - мастильних матеріалів, а також не виконано вимог щодо своєчасного подання податкової декларації з транспортного податку за 2017 рік, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими.

03 лютого 2020 року позивачем були направлені на адресу Верховного Суду пояснення, в яких позивач просив залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а судові рішення - без змін, оскільки вважає доводи контролюючого органу безпідставними, а оскаржувані рішення - такими, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що співробітниками Головного управлінням ДФС у м. Києві було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Будівельна компанія-ВР" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено Акт від 17.04.2018 №239/26-15-14-01-05/38013854.

В ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем: п.189.1. ст.189, п.198.5, ст.198 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на додану вартість що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 5 786 981 грн, в тому числі, за червень 2015 року у сумі 64293 грн, серпень 2015 року у сумі 73401грн, вересень 2015 року у сумі 178230 грн, жовтень 2015 року у сумі 214049 грн, листопад 2015 року у сумі 492099 грн, грудень 2015 року у сумі 284340 грн, лютий 2016 року у сумі 107650 грн, квітень 2016 року у сумі 201214 грн, травень 2016 року у сумі 337148 грн, червень 2016 року у сумі 431651 грн, липень 2016 року у сумі 461605 грн, серпень 2016 року у сумі 267037 грн, вересень 2016 року у сумі 427326 грн, жовтень 2016 року 217331 грн, листопад 2016 року у сумі 514814 грн, грудень 2016 року у сумі 460845 грн, жовтень 2017 року у сумі 998694 грн, грудень 2017 року у сумі 55254 грн; п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України №2464-VI від 08.07.2010 р. "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та п. 1 р. 3 Наказу Міндоходів №454 від 19.09.2013 "Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; пп. 267.6.4 п.267.6. ст.267 ПК України щодо несвоєчасного подання звітності з транспортного податку за 2017 рік до ДПІ у Дніпровському районі м. Києва.

На підставі висновків вищеозначеного Акта перевірки, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.05.2018: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 7233726,00 грн, та №, яким застосовано штрафні санкції в сумі 510 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що за наявності у Товариства всіх первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку та які підтверджують правомірність списання палива у бухгалтерському обліку за взаємовідносинами з ТОВ «НВП «Промвпровадження», - висновки податкового органу про заниження позивачем податку на додану вартість є необґрунтованими. Так само не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи висновки податкового органу про порушення ТОВ «Будівельна компанія-ВР» вимог пп. 267.6.4 п. 267.6. ст.267 ПК України, внаслідок несвоєчасного подання податкової декларації з транспортного податку за 2017 рік

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом пп. 14.1.181 п. 14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України встановлено, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Положеннями п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

В свою чергу, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарська операція є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підвереджують факт її проведення.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 07.05.2018 №, яким позивачу донараховано податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 5 786 981 грн, слугувало те, що останнім до перевірки не було надано заявки на перевезення вантажів, товарно-транспортних накладних (за липень, серпень, вересень 2017 року), а також пояснень та документального підтвердження щодо причин невідповідності обсягів використаного та списаного в бухгалтерському обліку ТОВ "Будівельна компанія-ВР" пального, невідповідності державних номерів реєстрації транспортних засобів зазначених в реєстрах перевезення вантажів вантажними автомобілями та актах списання паливно-мастильних матеріалів.

Аналізуючи наведені вище висновки податкового органу, суди попередніх інстанцій встановили таке.

Дійсно, 10.08.2013 між позивачем (Замовник), з однієї сторони, та ТОВ "Науково - виробниче об`єднання "ПРОМВПРОВАДЖЕННЯ" (Виконавець), з іншої сторони, було укладено Договір перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/08-1 (далі - Договір №10/08-1).

На підтвердження виконання умов вказаного договору, позивачем було надано суду копії таких документів: актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), реєстри перевезення, заправочні відомості, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, тощо. Всі вказані документи містять обов`язкові реквізити та відомості, які дозволяють ідентифікувати дату операції, номер автомобіля, пункт завантаження та пункт призначення, відстань, вантаж, кількість та інше.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що розпорядженнями керівника ТОВ «Будівельна компанія-ВР» від 27.10.2014 та від 10.08.2013 року запроваджено норми списання палива (без урахування коефіцієнтів) для найманої техніки, зокрема, для ТОВ «НВО «Промвпровадження», згідно наданими висновками ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» для виконання транспортних послуг на об`єкті: «Будівництво заводу з виробництва насіння сільськогосподарських культур на території Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області (108 км від м. Києва, 93 км від смт. Рокитне, Рокитнянського р-ну, Київської обл.».

На підставі вищевказаного Товариством видано накази «Про встановлення норм витрат паливно-мастильних матеріалів на автотранспорт та дорожньо-будівельну техніку»: №2- ТЗ від 03.01.2017 разом із коригуючими коефіцієнтами у додатку №1 та №2, наказ №2-ТЗ від 04.01.2016 разом із коригуючими коефіцієнтами у додатку №1 та №2, наказ №2-ТЗ від 05.01.2015 разом із коригуючими коефіцієнтами у додатку №1 та №2, відповідно до яких встановлено норми використання паливно-мастильних матеріалів автотранспортом та дорожньо-будівельною технікою, що знаходиться на балансі підприємства, відповідно до наказу Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998, ДБН В.2.8.-12-2000, а також встановлено коригуючий коефіцієнт при роботі техніки в зимових умовах згідно додатку №2.

В матеріалах справи також міститься оборотно-сальдові відомості за 2015-2017 роки, які підтверджують наявність власної будівельної техніки у Товариства.

Операції зі списання використаного палива підтверджуються актами списання паливно-мастильних матеріалів та заправочними відомостями, які містять всю необхідну інформацію, та підписані уповноваженими особами.

Висновки податкового органу були зроблені без врахування транспортних засобів, які перебувають у власному користуванні ТОВ «Будівельна компанія -ВР», а виключно на підставі аналізу списаного пального, яким забезпечувалося ТОВ «НВО Промвпровадження» при виконанні своїх договірних зобов`язань.

Також, податковий орган вказав на недотримання позивачем вимог наказу Міністерства транспорту України від 10.02.1998 року №43 «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» при організації обліку та списанні паливно-мастильних матеріалів при взаємовідносинах з ТОВ «НВО «Промвпроваджения», однак таке твердження також не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи, з огляду на те, що за умовами договору №10/08-1 заявки на перевезення погоджуються в усній формі, а тому їх відсутність не є беззаперечним свідченням недобросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Таким чином, контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Враховуючи той факт, що у Товариства наявні всі первинні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, та які підтверджують правомірність списання палива у бухгалтерському обліку за взаємовідносинами з ТОВ «НВП «Промвпровадження», колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що висновки податкового органу про заниження позивачем податку на додану вартість є необґрунтованими, а тому податкове повідомлення-рішення від 07.05.2018 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно висновку податкового органу про порушення подання ТОВ «Будівельна компанія-ВР» вимог пп. 267.6.4 п. 267.6. ст.267 ПК України внаслідок несвоєчасного подання податкової декларації з транспортного податку за 2017 рік колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно п. п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Базою оподаткування, у відповідності до п. п. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України, є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно пп.267.6.4 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України, платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцем реєстрації об`єкта оподаткування декларацію.

Так, судами встановлено, що позивачем придбано транспортні засоби: AUDI А6, рік випуску 2016, об`єм циліндрів двигуна 2967 см3, дата реєстрації транспортного засобу - 14.03.2017; Wolksvagen Touareg 3.0 V ТDІ, рік випуску 2016, об`єм циліндрів двигуна 2967 см3, дата реєстрації транспортного засобу - 23.03.2017, тобто після закінчення граничного терміну подання декларації - 20.02.2017 року.

На виконання вимог пп. 267.6.4 п. 267.6. ст.267 ПК України позивачем подано до податкового органу річну декларацію за 2017 рік з транспортного податку 20.02.2018 №, в якій відображено дані про придбання відповідних транспортних засобів.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що за таких обставин підстави для застосування до позивача штрафних санкцій на підставі податкового повідомлення-рішення від 07.05.2018№ відсутні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

В даному випадку, відповідачем як суб`єктом владних повноважень обов`язку доказування правомірності спірних рішень не виконано.

Доводи касаційної скарги зазначених вище висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції є обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року залишити без змін, а касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві, - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: І.Л. Желтобрюх

Судді: О.В. Білоус

Н.Є. Блажівська

Повний текст постанови виготовлено 05 березня 2020 року.