Справа № 804/8142/17
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2020 року

Київ

справа №804/8142/17

адміністративне провадження №К/9901/5993/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2018 року (суддя Голобутовський Р.З.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року (головуючий суддя Ясенова Т.І., судді: Суховаров А.В., Дурасова Ю.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - Управління, відповідач) за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 листопада 2017 року №, №, №.

Обґрунтовуючи позовну заяву, посилався на безпідставність висновків відповідача про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб та військового збору від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2015 рік, оскільки згідно пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України (далі - ПК України) не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року. Крім того позивач не отримував наказу про проведення перевірки, що, в свою чергу, унеможливило надання ним посадовим особам відповідача пояснень та доказів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що сума основного боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності, відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом, а тому підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, у зв`язку з чим визначення позивачу грошових зобов`язань по податку з доходів фізичних осіб та військовому збору узгоджується із вимогами законодавства; водночас відповідачем правильно застосовано до ОСОБА_1 й штрафні (фінансові) санкції за неподання (несвоєчасне подання) податкової декларації.

Не погоджуючись із рішенням судів першої та апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати з підстав, що вже наводились ним в позовній заяві, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Крім того в поданій касаційній скарзі посилався на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права і вирішення спору без повного, належного та всебічного дослідження всіх обставин справи (щодо складу прощеної йому кредитної заборгованості (вона включає лише тіло кредиту чи враховує також відсотки), а відтак й про її відповідність вимогам підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України).

Відповідач своїм правом на подання письмового відзиву на касаційну скаргу не скористався.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 12 жовтня 2017 року по 17 жовтня 2017 року на підставі підпункту 78.1.1.2 пункту 78.1 статті 78 та статті 79 ПК України відповідно до наказу №5432-п від 03 жовтня 2017 року Управлінням проведено невиїзну позапланову документальну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, за результатами якої складено акт від 24 жовтня 2017 року №17833/04-36-1304/ НОМЕР_1 , у висновках якого вказано про порушення:

- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 та пункту 176.1 статті 176 ПК України внаслідок неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік;

- підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167 ПК України, у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, у результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 305413,21 грн.;

- підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за 2015 рік у розмірі 22951,67 грн.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 316) наказ №5432-п від 03 жовтня 2017 року та повідомлення про проведення перевірки отримані ОСОБА_1 10 жовтня 2017 року.

На підставі акту від 24 жовтня 2017 року №17833/04-36-1304/ НОМЕР_1 Управлінням 17 листопада 2017 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 170,00 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, за податковим зобов`язанням 305413,21 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 76353,30 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням 22951,67 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями

5737,92 грн.

Також суди встановили, що 31 січня 2007 року між ОСОБА_1 (позичальником) та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (банком) укладено договір кредиту №42.07-07/026, відповідно до пункту 1.1 якого позичальнику надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 118500,00 доларів США зі сплатою процентів 13,2 %.

До вказаного договору встановлений графік погашення кредиту з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 30 січня 2027 року.

Крім того 31 січня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (іпотекодержателем) та ОСОБА_1 (іпотекодавцем) укладено договір іпотеки №42.02-11/46/1, згідно з пунктом 1.1 якого іпотекодавець передає в іпотеку майнові права на незакінчену будівництвом трьохкімнатну квартиру № АДРЕСА_1 загальною проектною площею 122,67 кв.м, що розташована на 6 поверсі в житловому будинку, будівництво якого здійснюється за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідно до пункту 1.3 договору іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором №42.07-07/026 від 31 січня 2007 року - повернення кредиту в сумі 118500,00 доларів США із сплатою 13,2 %.

06 травня 2015 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (банком) укладено договір про внесення змін №4 до договору кредиту №42.07-07/026 від 31 січня 2007 року, яким визначено заборгованість за кредитом станом на дату укладення - 66655,98 доларів США, заборгованість по процентах за користування - 67476,13 доларів США, а також затверджено графік погашення вказаної заборгованості.

Згідно з пунктом 3.8 договору про внесення змін №4 до договору кредиту №42.07-07/026 від 31 січня 2007 року у разі належного виконання позичальником його умов залишкова заборгованість позичальника перед кредитором за договором кредиту (заборгованість за кредитом та за процентами) підлягає анулюванню (прощенню). Датою анулювання такої заборгованості вважається п`ятнадцятий календарний день після дати виконання позичальником умов цього договору (тобто дати здійснення останнього із платежів строкових (поточних) процентів).

Шляхом укладання цього договору про внесення змін позичальник погоджується, що він повідомлений про анулювання (прощення) заборгованості на зазначених вище умовах у сумі згідно з пунктом 3.8 договору та про свій обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної залишкової заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Останнє погашення по договору кредиту №42.07-07/026 від 31 січня 2007 року здійснено 10 грудня 2015 року (сплата відсотків по кредиту у розмірі 5805,55 доларів США).

Договір про внесення змін №4 до договору кредиту №42.07-07/026 від 31 січня 2007 року укладено сторонами на виконання рішення уповноважених осіб по врегулюванню/реструктуризації кредитної заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу №1902 від 19 лютого 2015 року та 0605 від 06 травня 2015 року, яким вирішено анулювати заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту у розмірі 66655,98 доларів США (що еквівалентно 1530111,05 грн.).

Касаційний суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відповідність вимогам чинного законодавства оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з огляду на наступне.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу 2 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 01 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Водночас підпунктом «а» пункту 176.1 статті 176 ПК України встановлено, що платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (пункт 120.1 статті 120 ПК України).

За встановлених у даній справі обставин анулювання (прощення) кредитором основної суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 1530111,05 грн., суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2015 рік.

При цьому, обставина повідомлення кредитором позивача про прощення (анулювання) боргу сторонами не заперечується, а відтак умови, з якими положення підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу, дотримано.

Також касаційний суд відхиляє доводи позивача про поширення на анульовану банком суму положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, адже, у даному випадку, відсутні відповідні умови (зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої), за яких застосовуються вказані положення законодавства.

З огляду на викладене, касаційний суд погоджується із висновками судів щодо правомірності визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту), а також нарахування йому штрафних (фінансових) санкцій за неподання (несвоєчасне подання) податкової декларації.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відтак, за встановлених обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, правильним є й висновок судів попередніх інстанцій щодо правомірності визначення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Доводи ж касаційної скарги не спростовують мотивів, покладених судами в основу оскаржуваних рішень, й не свідчать про неправильне застосування ними норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених судами обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2018 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду