Справа № 201/13290/16-а
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/201/14/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську 9 роти 2 батальйону Солопа Олександра Володимировича про визнання дій протиправними і скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21 вересня 2016 року звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську 9 роти 2 батальйону Солопа О.В. про визнання дій протиправними і скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову серії АР № 248393 від 16 вересня 2016 року, винесену інспектором патрульної поліції УПП у м. Дніпропетровську Солоп Олександром Володимировичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Закрито провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постановою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції - Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КУпАП. Позивач стверджує, що інспектором не були з`ясовані обставини, які вказували б на наявність в її діях ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Також інспектор в свою чергу, складаючи оскаржувану постанову, не навів доказів, на підставі яких дійшов висновку про скоєння позивачем адміністративного правопорушення. Позивач заперечує проти порушення нею вимог знаку 4.2 та зазначає, будь-яких доказів порушення нею вимог ПДР відповідач при складанні оскаржуваної постанови не надав, однак склав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Вказана постанова на думку позивача є незаконною та такою, що містить обставини, що не відповідають дійсності та вимогам закону, а тому вона підлягає скасуванню.

Позивачем до суду була надана заява про розгляд даної адміністративної справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомленим належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши всі зібрані у справі докази, в тому числі відеоматеріали, надані до суду відповідачем та долучені до справи, встановивши дійсні обставини, що мають значення для справи, надавши оцінку наявним у справі доказам щодо їх допустимості та належності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16 вересня 2016 року о 10 годині 00 хвилин інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську 9 роти 2 батальйону Солоп О.В. в м. Дніпропетровську було зупинено автомобіль «Тойота РАВ 4», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який начебто рухався по вулиці Гоголя від вул. Паторжинського в напрямку вул. Чернишевського та перетнув перехрестя вул. Гоголя і Чернишевського без виконання вимог дорожнього знаку 4.2 про рух тільки праворуч, чим допустив порушення вимог п. 4.2 розділу 33 Правил дорожнього руху України. Стосовно водія цього автомобіля позивача ОСОБА_1 складено постанову серії АР № 248393 про те, що позивач в тому місці за кермом вказаного автомобіля, рухаючись по тій дорозі, не виконав вимог правил дорожнього руху про заборону іншого руху крім праворуч, чим допустив порушення правил дорожнього руху і вказаною постановою від 16 вересня 2016 року його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 255 грн., вказану постанову АР № 238393 по справі про адміністративне правопорушення відразу в той же день було вручено позивачу як порушнику.

Наведені в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення обставини щодо скоєння позивачем порушення вимог дорожніх знаків відповідачем ніяким чином не засвідчені, жодні докази до вказаної постанови не долучені.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилався на норми Кодексу адміністративного судочинства України. За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. КАС України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

У тексті постанови зазначено, що позивач (як власник транспортного засобу - не встановлено) 16 вересня 2016 року о 10 годині 00 хвилин рухався на своєму автомобілі «Тойота РАВ 4», державний номер НОМЕР_1 та був зупинений інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську 9 роти 2 батальйону Солоп О.В., стосовно водія цього автомобіля ОСОБА_1 . складено постанову серії АР № 248393 про те, що він в тому місці за кермом вказаного свого автомобіля, рухаючись в м. Дніпропетровську, не виконав вимог правил дорожнього руху про заборону іншого руху, крім праворуч, та перетнув перехрестя вул. Гоголя і Чернишевського в порушення вимог дорожнього знаку 4.2 - рух тільки праворуч, чим допустив, на думку інспектора, порушення вимог п. 4.2 розділу 33 Правил дорожнього руху України і вказаною постановою від 16 вересня 2016 року його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 255 грн.

Відповідно до п. 33.4 ПДР знак 4.2 дозволяє рух лише праворуч. Дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знака поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений.

Відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Проте при розгляді справи відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Постанова інспектора є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: в даній постанові під час встановлення обставин для повного та всебічного розгляду справи, згідно з вимогами ст. ст. 251, 280 КУпАП у постанові немає даних чи були свідки правопорушення, дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатися у постанові (сам характер порушення ПДР і його обставини, про які йде мова, говорить про неможливість його вчинення без свідків або доказів вище викладеного). У відповідності до ст. 251 КУпАП, пояснення цих осіб є доказами по справі. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків грубо протирічить вищезазначеним нормам та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів.

Згідно змісту постанови, що оскаржується, адміністративне правопорушення вчинене позивачем у місті Дніпропетровську, однак такої адміністративно-територіальної одиниці в Україні вже не існує з огляду на постанову Верховної Ради України №1375-УІІІ від 19 травня 2016 року, якою місто Дніпропетровськ перейменовано на місто Дніпро.

Обставини вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, зазначені в постанові, що оскаржується, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 не порушувала вимог пункту дорожнього знаку 4.2 розділу 33 ПДР України- рух тільки праворуч.

Більш того, наданий відповідачем відеозапис (з нагрудної камери), який на думку відповідача фіксує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та який був ним долучений до матеріалів справи та не зазначений в оскаржуваній постанові, в якій також відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Оскаржувана постанова не містить відомостей про засоби фото- та відеофіксації, якими зафіксоване дане правопорушення.

Переглянувши наданий відповідачем відеозапис, суд вважає неможливим достовірно встановити, що позивачем дійсно було вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так з відеозапису не видно дорожнього знаку «Рух праворуч» відносно автомобіля позивача, з відеозапису вбачається як відповідач складає спірну постанову відносно позивача.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що доводи відповідача про порушення Позивачем п. 4.2. ПДР не підтверджуються належними доказами.

При цьому, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису з нагрудної камери інспектора не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Отже, відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, не може вважатися належним доказом по справі про адміністративне правопорушення

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справах № 524/5536/17 та № 524/7184/16-а, від 24 січня 2019 року у справах № 428/2769/17 та № 592/5576/17; постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові серії АР № 248393 від 16 вересня 2016 року.

При цьому, суд зазначає, що відсутність доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає у порушенні Правил дорожнього руху, саме по собі є підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

При таких обставинах суд вважає, що дії, вчинені інспектором УПП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати не правомірними, а постанову АР № 248393 від 16 вересня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП слід вважати як винесену бездоказово, вона основана на припущеннях і в порушення прав позивача, а тому її слід скасувати.

Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, та належними і допустимими доказами не підтверджуються.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У даній справі, суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 255, 2565, 258, 288, 289 КУпАП, 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську 9 роти 2 батальйону Солопа Олександра Володимировича про визнання дій протиправними і скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії АР № 248393 від 16 вересня 2016 року, винесену інспектором патрульної поліції УПП у м. Дніпропетровську Солоп Олександром Володимировичем про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати та провадження по адміністративній справі - закрити.

Апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Федоріщев