Справа № 440/429/20
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/429/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Головка А.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, стягнення компенсації та моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій Головного управління Пенсійною фонду України в Полтавській області, які полягають у відмові листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ім`я ОСОБА_1 від 15.01.2020 №146/В-02 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на підставі, в порядку та у розмірі, визначеному Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (з подальшими змінами та доповненнями), компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2014 року у справі №542/698/14-а, скасованою в частині відмови у задоволенні позовних вимог постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 року за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, починаючи з 01.01.2014 року по день фактичної виплати нарахованої пенсії, тобто по 11.12.2019 року у сумі 60398,70 грн. за рахунок коштів Пенсійного фонду України відповідно до статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" протиправними; стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 60398,70 грн. нарахованої на підставі постанови Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2014 року у справі №542/698/14-а, скасованою в частині відмови у задоволенні позовних вимог постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 року за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, починаючи з 01.01.2014 року по день фактичної виплати нарахованої пенсії, тобто по 11.12.2019 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України відповідно до статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"; стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 21020,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою йому пенсії за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року та по день її фактичної виплати, а саме 11.12.2019 року. Зазначав, що пенсія йому перерахована на підставі постанови Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2014 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 у справі №542/698/14-а, та з вини відповідача виплачена лише 11.12.2019. Також, наголошував на тому, що внаслідок несвоєчасної виплати пенсії зазнав моральної шкоди, яка полягала у необхідності змінити звичайний спосіб життя, у докладанні додаткових зусиль для організації її життя, у постійному перебуванні в стані стресу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 відкрито провадження у справі за цим позовом, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с.21-23/.

25.02.2020 відповідач надав відзив на позов, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначив, що управління не є безпосереднім розпорядником коштів на виплату особам, постраждалим від катастрофи на ЧАЕС, отже і не може відповідати за їх несвоєчасну сплату розпорядником цих коштів. Заперечував стосовно наявності моральної шкоди, позаяк позивач не обґрунтував її наявність та розмір належними та допустимими доказами.

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2014 по справі №542/698/14-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі про визнання дій Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі протиправними та зобов`язання вчинити дію задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду в Новосанжарському районі Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 , починаючи з 20 лютого 2014р. по 02 серпня 2014 року в перерахунку та виплаті державної пенсії в розмірах встановлених статтями 50, 54 ч.4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправними. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсії за віком відповідно до ст.50, ч. 4 ст. 54, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, з урахуванням проведених виплат за період з 20 лютого 2014 року по 02 серпня 2014 року /а.с.13-14/.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 по справі №542/698/14-а апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2014р. по справі №542/698/14-а в частині відмови у задоволенні позовних вимог за період з 01.01.14 р. по 19.02.14 р. скасовано. Прийнято в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дію задоволено. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2014 року по 19.02.2014 року в перерахунку та виплаті державної пенсії в розмірах встановлених ст. ст. 50, 54 ч. 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" противоправними. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 4 ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням проведених виплат за період з 01.01.2014 року по 19.02.2014 року. В іншій частині постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2014 року по справі № 542/698/14-а залишено без змін /а.с.15-17/.

На виконання вказаного судового рішення ОСОБА_1 здійснено відповідний перерахунок пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 у розмірі 41346,85 грн, що підтверджується довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 17.10.2019 /а.с.12 /.

Згідно з випискою ПАТ КБ "ПриватБанк" за період з 11.12.2019 по 11.12.2019 на виконання постанови суду 11.12.2019 на рахунок ОСОБА_1 зараховано кошти в сумі 41 346,85 грн /а.с. 9/.

04 січня 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області, із заявою щодо проведення нарахування і виплати компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно з постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2014 року та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 у справі №542/698/14-а /а.с. 10/.

Листом від 15.01.2020 №146/В-02 Головне управління ПФУ в Полтавській області, як правонаступник Управління ПФУ в Новосанжарському районі Полтавської області, повідомило позивача про те, що на у рішенні суду відсутні зобов`язання щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», також даним Законом та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 не передбачено нарахування компенсації втрати частини доходів на суми, що виплачуються за минулий час за рішенням суду. Враховуючи викладене, правові підстави для нарахування компенсації втрати частини доходу відсутні /а.с.11/.

Позивач вважає, що зазначена відмова не ґрунтується на вимогах закону, а тому звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи цей спір, суд виходить із такого.

Згідно із частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінетом Міністрів України 21.02.2001 прийнято постанову №159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Згідно з пунктом 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі № 127/829/17.

На виконання вказаного судового рішення ОСОБА_1 здійснено відповідний перерахунок пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, що підтверджується довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 17.10.2019 /а.с.12 /.

Згідно з випискою ПАТ КБ "ПриватБанк" за період з 11.12.2019 по 11.12.2019 на виконання вказаної постанови суду 11.12.2019 на рахунок ОСОБА_1 зараховано кошти в сумі 41 346,85 грн /а.с. 9/.

Оскільки пенсія позивачу виплачена не своєчасно, пенсійний орган повинен був при її виплаті нарахувати компенсацію втрати частини доходів за відповідний період, проте таких дій не вчинив, та безпідставно відмовив в задоволенні заяви позивача щодо здійснення цих виплат.

Отже, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Фактично, у листі №146/В-02 від 15.01.2020 відповідач стверджує, що рішення адміністративних судів не обов`язкові до виконання, оскільки вони, на думку останнього, не є підставою для нарахування компенсації втрати частини доходів на суми, що виплачуються за минулий час за рішенням суду в розумінні Закону № 2050-ІІІ.

Так, відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.

У свою чергу, обов`язковість рішення суду, серед іншого закріплено в статті 129 Конституції України.

Відсутність окремої норми у Законі № 2050-ІІІ, яка б нарахування компенсації втрати частини доходів на суми, що виплачуються за минулий час за рішенням суду не може обмежувати право особи на захист своїх прав та інтересів у разі несвоєчасної виплати пенсії.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожної особи на судовий захист.

Судове рішення є самостійною підставою для нарахування та виплати компенсації і відсутність окремої норми в Законі № 2050-ІІІ щодо нарахування компенсації втрати частини доходів на суми, що виплачуються за минулий час за рішенням суду не відміняє обов`язковості виконання судового рішення.

Відтак суд не приймає доводи відповідача щодо того, що Законом № 2050-ІІІ не передбачено нарахування компенсації втрати частини доходів на суми, що виплачуються за минулий час за рішенням суду.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів суду правомірності відмови у розрахунку, нарахуванні та виплаті компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно з постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2014 року та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 у справі №542/698/14-а, а відтак, суд констатує, що права позивача щодо отримання належної йому компенсації є порушеними.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії на підставі постанови Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2014 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 року у справі №542/698/14-а за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, діяв не у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому наявні підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійною фонду України в Полтавській області, які полягають у відмові ОСОБА_1 нарахувати та виплатити на підставі, в порядку та у розмірі, визначеному Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (з подальшими змінами та доповненнями), компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2014 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 року у справі №542/698/14-а за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 по день фактичної виплати нарахованої пенсії, тобто по 11.12.2019 року.

Разом з тим при обранні належного способу захисту порушеного права позивача суд виходить з наступного.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 3 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Отже, чинним законодавством України повноваження щодо здійснення компенсації доходів за порушення встановлених строків їх виплати покладено на орган, відповідальний за їх виплату. Оскільки, питання щодо виплати пенсії належить до компетенції територіальних органів ПФУ, а тому здійснення розрахунку, нарахування та виплати компенсації за порушення встановлених строків виплати пенсії покладається саме на останніх.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області розрахунок суми компенсації втрати частини доходів у вигляді пенсії за спірні періоди взагалі не здійснювався, у тому числі не надавалась оцінка щодо конкретної суми у розмірі 60398,70 грн., яку саме просить стягнути позивач, а тому вимога позивача про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на його користь суму компенсації втрати частини доходів у вигляді пенсії у розмірі 60398,70 грн. є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Відтак, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України здійснити розрахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно з постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2014 року та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 року у справі №542/698/14-а за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 та по день її фактичної виплати, а саме 11.12.2019 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стосовно клопотання про встановлення судового контролю, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, даною нормою передбачено право, а не обов`язок суду щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

На даний час у суду відсутні підстави вважати, що відповідач не виконуватиме чи ухилятиметься від виконання судового рішення у даній справі.

Крім того, позивачем не аргументовано підстави застосування судового контролю у цій справі.

Таким чином, клопотання позивача про зобов`язання відповідача подати протягом одного місяця, з дня набрання рішення законної сили, звіт про виконання судового рішення - задоволенню не підлягає.

Стосовно клопотання позивача про допущення до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення пенсії за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки вказаним рішенням не стягнуто суми пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, зокрема, судом не визначено суму, яка підлягає стягненню, натомість, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України здійснити розрахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно з постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2014 року та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 року у справі №542/698/14-а за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 та по день її фактичної виплати, а саме 11.12.2019 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, клопотання позивача щодо встановлення негайного виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Окрім цього, при вирішенні позовних вимог у частині стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 21020,00 грн суд виходить з наступного.

Моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі, може відшкодовуватись у випадках, коли можливість такого відшкодування передбачена нормами Конституції чи випливає з її положень та в інших випадках, передбачених чинним законодавством або угодою сторін.

Частиною п`ятою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до положень статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всупереч наведеному позовна заява не містить обґрунтувань з посиланням на обставини та належні докази, які б свідчили про заподіяння моральних страждань позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача, наслідки таких страждань та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення компенсації за моральну шкоду у розмірі 21020,00 грн.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (с.Руденківка, Новосанжарський район, Полтавська область, 39323, рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, 36000, ) про визнання дій протиправними, стягнення компенсації втрати частини доходів та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, які полягають у відмові ОСОБА_1 нарахувати та виплатити на підставі, в порядку та у розмірі, визначеному Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (з подальшими змінами та доповненнями), компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2014 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 року у справі №542/698/14-а за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 по день фактичної виплати нарахованої пенсії, тобто по 11.12.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, 36000, ) здійснити ОСОБА_1 (с.Руденківка, Новосанжарський район, Полтавська область, рнокпп НОМЕР_1 ) розрахунок, нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно з постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2014 року та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 року у справі №542/698/14-а за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 та по день її фактичної виплати, а саме 11.12.2019 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення .

Головуючий суддя А.Б. Головко