Справа № 1240/2162/18
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року

Київ

справа №1240/2162/18

адміністративне провадження №К/9901/10373/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів - Єресько Л.О., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року (суддя Смішлива Т.В.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2019 року (судді: Геращенко І.В., Арабей Т.Г., Міронова Г.М.) у справі №1240/2162/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - ГУНП в Луганській області, відповідач), в якому просив стягнути середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 березня 2018 року до 26 квітня 2018 року в сумі 28884,39 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 12 березня 2018 року № 102 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з 14 березня 2018 року за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» за власним бажанням. Вважає, що відповідачем порушено строки виплат всіх сум, що належать позивачу при звільненні, тому як остаточний розрахунок при звільненні з позивачем проведений 27 квітня 2018 року, що підтверджується банківською випискою по картковому рахунку позивача.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби передбачена пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393 та статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і проводиться Національною поліцією України після звільнення особи зі служби. При цьому, одноразова грошова допомога при звільненні зі служби не входить до складу грошового забезпечення поліцейських, діюче законодавство не містить приписів щодо обов`язкової виплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби. Оскільки належна позивачу виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснюється Національною поліцією України, чинним законодавством не встановлено конкретних строків її виплати (одночасно з виплатою належних при звільненні сум), суди дійшли висновку про неможливість застосування до спірних відносин положень статті 117 КЗпП України.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі скаржник вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

На переконання скаржника, судами попередніх інстанцій безпідставно не включено до складової заробітної плати та до поняття «виплата всіх сум, які належать працівнику при звільненні» саме одноразову грошову допомогу та винагороду за участь в АТО.

Скаржник не заявляв клопотання про розгляд справи за його участю.

Позиція інших учасників справи.

Від відповідача до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні касаційної скарги позивача, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Відповідач не заявляв клопотання про розгляд справи за його участю.

Рух касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі №1240/2162/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, касаційне провадження №К/9901/10373/19 (адміністративна справа №1240/2162/18) визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду для розгляду даної касаційної скарги у наступному складі: судді - доповідача - Шарапи В.М., суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 24 червня 2019 року № 821/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Шарапи В.М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад суду: судді - доповідача Загороднюка А. Г., суддів: Єресько Л. О., Соколова В. М.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 05 березня 2020 року зазначену адміністративну справу призначив до розгляду.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07 листопада 2015 року до 14 березня 2018 року продовжив службу в підрозділах ГУНП в Луганській області.

Наказом ГУНП в Луганській області від 12 березня 2018 року № 102 о/с звільнено зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника Станично-Луганського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію», з 14 березня 2018 року, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції.

Згідно довідки ГУНП в Луганській області від 03 серпня 2018 року № 460/14/22-2018, одноразова грошова допомога при звільненні з ГУНП в Луганській області нарахована та виплачена позивачеві 27 квітня 2018 року при надходженні фінансування за відповідний місяць. Відповідно до виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 одноразова грошова допомога при звільненні зарахована на рахунок позивача 27 квітня 2018 року.

Позивач вважає, що у цьому випадку наявні правові підстави для стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 березня 2018 року до 26 квітня 2018 року в сумі 28884,39 грн, у зв`язку з цим звернувся до суду із цим позовом.

Релевантні джерела права та акти їх застосування.

Згідно із статтею 102 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 07 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з частиною четвертою статті 9 цього Закону виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 Закону № 2262-XII поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до пункту 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-XI «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон №460-XI), яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) унесені зміни.

Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №460-XI передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Висновки Верховного Суду.

Спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що позивачу виплатили одноразову грошову допомогу при звільненні не в день звільнення 14 березня 2018 року, а 27 квітня 2018 року.

Виходячи із встановлених обставин, Верховний Суд зазначає, що під час розгляду цієї справи питання правомірності нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні не вирішується, оскільки вказана допомога була виплачена у квітня 2018 року. Тому спір у цій справі стосується лише наявності підстав для нарахування і виплати середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні з позивачем.

З урахуванням положень пункту 3 розділу І Порядку № 260 до складу грошового забезпечення входять, зокрема, одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отож, одноразова грошова допомога при звільненні зі служби також є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення і Головне управління Національної поліції в Луганській області, у структурі якого працював позивач, як роботодавець, і як орган, до відання якого віднесено виплату цієї допомоги, зобов`язане її виплатити.

З огляду на положення статей 116, 117 КЗпП, обов`язок виплатити компенсацію за затримку розрахунку при звільненні покладено саме на роботодавця, тож якщо позивача звільнено зі служби, тобто припинено трудові правовідносини, за наказом Національної поліції, то і обов`язок виплатити належне позивачу грошове забезпечення, як і наслідки за неналежне виконання цього обов`язку, теж покладено на нього.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №806/2164/16 (провадження №К/9901/15983/18).

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу повного розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Разом з цим, одноразову грошову допомогу як особі, яка звільняється із служби в поліції відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» за власним бажанням, позивачеві у повному обсязі було виплачено лише 27 квітня 2018 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку ОСОБА_1 одноразова грошова допомога при звільненні зарахована на рахунок позивача 27 квітня 2018 року.

Визначений у довідці №704/14/22-2018 від 13 липня 2018 року розмір середньоденної заробітної плати позивача сторонами не оскаржується, складає 671,73 грн., а належна до виплати сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14 березня 2018 року по 27 квітня 2018 року становить 28884,39 грн також не ставиться сторонами під сумнів. За таких обставин, Верховний Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Посилання судів попередніх інстанцій на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року (справа № 820/1134/17) колегія суддів не бере до уваги, оскільки правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №806/2164/16 (провадження №К/9901/15983/18) мають перевагу у часі.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли невірного висновку про те, що одноразова грошова допомога не входить до грошового забезпечення працівників поліції та про неможливість застосування до вказаних спірних відносин положень статті 117 КЗпП України.

Статтею 351 КАС України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільнення за період з 15 березня 2018 року по 26 квітня 2018 року у розмірі 28884,39 грн (двадцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривень, 39 коп).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді Л.О. Єресько

В.М. Соколов