Справа № 280/2903/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 січня 2020 року 13:09Справа № 280/2903/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Лузан К.Ю., представників

позивача: Осики М.І.,

відповідача: Лиски К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання протиправними та скасування припису та постанови,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Держпраці у Харківській області (далі - ГУ Держпраці у Харківській області, відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати припис про усунення виявлених порушень від 18.03.2019 №ХК4647/297/3НД/АВ/П та постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 03.04.2019 №ХК4647/297/3НД/АВ/П/ТД-ФС, складених відповідачем за результатами інспекційного відвідування позивача.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №826/8917/17 від 14.05.2019 визнано нечинною постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 №295 «Деякі питання реалізації статті 295 Кодексу законів про працю України та ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому вважає проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 таким, що проведено не уповноваженим органом в порушення вимог чинного законодавства. Вказує на порушення відповідачем п. 10 Порядку №295, яким встановлено, що тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - 2 робочих днів, оскільки кожного разу під час складання вимоги та акту про неможливість проведення інспекційного відвідування, що мало місце 12.02.2019, 06.03.2019 та 18.03.2019, інспекторами фактично здійснювались заходи, передбачені п. 11 Порядку №295, тобто проведення інспекційного відвідування та в цілому всі дії проведено за 3 робочих дні. Крім того, стверджує, що в порушення п. 9 Порядку №295 під час інспекційного відвідування інспектори праці не пред`явили своїх службових посвідчень ані уповноваженим особам позивача, які на той час перебували у приміщенні кінотеатру та спілкувались з інспекторами праці, ані співробітникам, від яких інспектори відбирали пояснення. На думку позивача, факти надсилання вимог та актів, складених уповноваженими особами ГУ Держпраці у Харківській області в ході проведення інспекційного відвідування позивача, саме на юридичну адресу, а не за адресою фактичного знаходження потужностей (фактичної адреси), про що були обізнані уповноважені особи відповідача, які фактично здійснювали вихід за цією адресою, свідчить про умисне нехтування положень Порядку №295, з метою безпідставного накладення адміністративно-господарських санкцій на позивача, так само і направлення повідомлення про розгляд справи на вказану адресу реєстрації здійснене в порушення п. 6 Порядку про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ №509 від 17.07.2013, що свідчить про упередженість та дискримінацію при прийнятті рішень з боку контролюючого органу. Щодо складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 24 КЗпП України, пояснює, що між позивачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 склались цивільно-правові відносини на підставі укладених договорів, що вказує на хибність висновків відповідача. У зв`язку із викладеним вважає, що постанова про накладення штрафу та припис складені з порушенням вищенаведених принципів (засад) та порушенням прав суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 , а тому просить суд скасувати оскаржувані рішення ГУ Держпраці у Харківській області.

Відповідно до ухвали судді від 18.06.2019 позовну заяву залишено без руху та позивачу наданий строк на усунення її недоліків.

Ухвалою судді від 19.07.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 01 серпня 2019 року.

Згідно з ухвалою суду від 01.08.2019 підготовче засідання по справі відкладене на 11 вересня 2019 року.

Відповідач позов не визнав, 05 вересня 2019 року надав суду відзив (вх. №36718), у якому пояснює, що за інформацією від відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму ГУ Держпраці у Харківській області, в межах п. 6 Порядку №295 та на підставі рішення керівника було здійснено інспекційне відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю, яке розпочате за фактичною адресою здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_6 (кінотеатр). Вказує, що позивач або інші особи, які уповноважені діяти в інтересах позивача для отримання копії направлення під час проведення інспекційного відвідування не з`явились, у зв`язку із чим направлення було надіслано засобами поштового зв`язку на юридичну адресу. На думку відповідача, адреса, на яку надсилались повідомлення, забезпечує зв`язок з адресатом, фактичне неотримання цих рішень адресатом в час, котрий необхідний для виконання об`єктом відвідування вимоги не залежить від відправника та не може свідчити про протиправність оскаржуваного рішення, а тому твердження позивача про неотримання кореспонденції не спростовує наявність його належного відправлення. При цьому, звертає увагу суду, що відповідно до п. 12 Порядку №295 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання. Зазначає, що під час інспекційного відвідування було виявлено порушення законодавства про працю, ч. 3 ст. 24 КЗпП України - 3 працівників, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , тобто фактично було допущено до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Щодо посилання позивача на імовірність залучення до виконання робіт осіб за договорами про надання послуг звертає увагу, що зазначені договори не надавались до інспекційного відвідування, хоча вимоги про надання документів містять вимогу про надання договорів цивільно-правового характеру, укладених між ФОП ОСОБА_1 та особами, щодо яких встановлено наявність неоформлених трудових відносин. Стосовно посилань позивача на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №826/8917/17 від 14.05.2019 зауважує, що інспекційне відвідування було розпочато 12 лютого 2019 року, тобто в період, коли Порядок №295 був чинний. Визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним, означає втрату чинності такого акту з моменту набрання чинності відповідного судового рішення або з іншого визнання судом моменту після прийняття такого акту, тобто рішення владного суб`єкта є не чинним з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Зважаючи, що правовідносини стосовно зібрання доказової бази (під час інспекційного відвідування позивача) виникли на момент чинності Порядку №295, вважає неприйнятними аргументи позивача стосовно того, що докази, якими ГУ Держпраці у Харківській області обґрунтовує правомірність оскаржуваного рішення не відповідають критеріям належності та допустимості у зв`язку із втратою чинності Порядком №295.Вважає висновки позивача, викладені в адміністративному позові є безпідставними та не аргументованими, а тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою від 11.09.2019 судом вирішено продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів до 16 жовтня 2019 року та відкласти підготовче засідання по справі на 15 жовтня 2019 року.

В підготовчому засіданні 15 жовтня 2019 року судом закрито підготовче провадження та призначений розгляд справи по суті на 04 листопада 2019 року у режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою від 04.11.2019 судове засідання відкладене на 13 листопада 2019 року.

13 листопада 2019 року у судовому розгляді справи оголошена перерва до 26 листопада 2019 року.

Протокольною ухвалою від 26.11.2019 судове засідання відкладене на 16 грудня 2019 року.

У судовому засіданні, призначеному на 16 грудня 2019 року, судом у якості свідків допитані ОСОБА_2 та ОСОБА_3

16 грудня 2019 року у судовому розгляді оголошена перерва до 08 січня 2020 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача у режимі відеоконференції підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також, в судовому засіданні 08 січня 2020 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 офіційно зареєстрований фізичною особою-підприємцем 10.05.2016. Видами діяльності позивача є: Код КВЕД 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; Код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); Код КВЕД 59.14 Демонстрація кінофільмів.

10.01.2019 в ході відпрацювання звернення інженера з охорони праці ТОВ «ТД «Полтавський шлях» ОСОБА_5 (вх. №27/310 від 08.01.2019 про нещасний випадок, який стався з працівником позивача в приміщенні кінотеатру та торгівельно-розважального центра за адресою: АДРЕСА_6, в оренді якого знаходиться кінотеатр, інспектором відділу розслідування та обліку аварій і виробничого травматизму ГУ Держпраці у Харківській області для відпрацюання звернення було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_6 (кінотеатр). Під час виїзду на робочих місцях були встановлені працівники ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , які надали письмові пояснення.

Службовою запискою від начальника відділу розслідування, аналітичного обліку аварій і виробничого травматизму ГУ Держпраці у Харківській області від 24.01.2019 інформація була передана до управління з питань праці щодо працевлаштування працівників без оформлення трудових відносин.

Керівником ГУ Держпраці у Харківській області видано наказ №291 від 11.02.2019 про проведення заходу державного контролю ФОП ОСОБА_1 , предметом якого зазначено додержання законодавства про працю об`єктом відвідування на підставі звернення працівника щодо порушення стосовно нього законодавства про працю, та видано направлення на проведення інспекційного відвідування №02.03-03/494 від 11.02.2019.

В свою чергу, 12 лютого 2019 посадовими особами ГУ Держпраці у Харківській області здійснено спробу проведення інспекційного відвідування позивача за його фактичною адресою: АДРЕСА_6 (кінотеатр), у результаті чого за вказаною адресою були встановлені особи, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3. , ОСОБА_4 .

За результатами виїзду складений акт №ХК4647/297/НД від 12.02.2019 про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування із зазначенням обставин щодо невиконання вимог про надання інформації, необхідної для здійснення інспекційного відвідування, ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів, а саме: вимоги про надання документів №ХК4647/297/ПД від 12.02.2019. При цьому, актом №ХК4647/297/НД від 12.02.2019 строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 25 лютого 2019 року.

Крім того, перевіряючими були складені письмові пояснення від імені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , однак останні від підпису відмовились, про що зроблені відповідні помітки.

Також інспектором праці складена вимога про надання документів №ХК4647/297/ПД від 12.02.2019 у строк до 10 год. 30 хв. 25 лютого 2019 року, яку у зв`язку з відсутністю позивача та/або уповноваженої ним особи на об`єкті відвідування надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомлення про вручення 573 за зареєстрованою адресою проживання: АДРЕСА_2 , однак 19 березня 2019 року кореспонденція повернулось до відповідача без вручення адресату, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту «Укрпошти» щодо поштового відправлення 573.

25 лютого 2019 фахівцями ГУ Держпраці у Харківській області здійснено повторну спробу проведення інспекційного відвідування позивача за його фактичною адресою: АДРЕСА_6 (кінотеатр), за результатами якої складено акт №ХК4647/297/2НД від 25.02.2019 про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування із зазначенням обставин щодо невиконання вимог про надання інформації, необхідної для здійснення інспекційного відвідування, ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів, а саме: вимоги про надання документів №ХК4647/297/2ПД від 25.02.2019. При цьому, актом №ХК4647/297/2НД від 25.02.2019 строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 06 березня 2019 року.

Крім того, інспектором праці складена вимога про надання документів №ХК4647/297/2ПД від 25.02.2019 у строк до 10 год. 30 хв. 06 березня 2019 року, яку у зв`язку з відсутністю позивача та/або уповноваженої ним особи на об`єкті відвідування надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомлення про вручення 947 за зареєстрованою адресою проживання: АДРЕСА_2 , однак 11 квітня 2019 року кореспонденція повернулось до відповідача без вручення адресату, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту «Укрпошти» щодо поштового відправлення 947.

Листом від 01.03.2019 №02.03/02-15/2229 відповідач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з питання надання інформації щодо відображення нарахування заробітної плати у звітності суб`єкта господарювання та надходження повідомлень по працівникам ФОП ОСОБА_1 , а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на який надано відповідну інформацію від 13.03.2019 №4402/05, яку отримано 18 березня 2019 року.

З цього питання, ГУ Держпраці у Харківській області звернулось також з листом від 01.03.2019 №02.03/02-14/2219 до ГУ ДФС у Запорізькій області та 21 березня 2019 року отримано відповідь №14610/10/08-01-13-04-08 від 18.03.2019 (вх. №27/4734).

У подальшому, 06 березня 2019 року посадовими особами ГУ Держпраці у Харківській області здійснено спробу проведення інспекційного відвідування позивача за його фактичною адресою: АДРЕСА_6 (кінотеатр), за результатами якої складено акт №ХК4647/297/3НД від 06.03.2019 про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування із зазначенням обставин щодо невиконання вимог про надання інформації, необхідної для здійснення інспекційного відвідування, ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів, а саме: вимоги про надання документів №ХК4647/297/3ПД від 06.03.2019. При цьому, актом №ХК4647/297/3НД від 25.02.2019 строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 18 березня 2019 року.

Крім того, інспектором праці складена вимога про надання документів №ХК4647/297/3ПД від 06.03.2019 у строк до 10 год. 30 хв. 18 березня 2019 року, яку у зв`язку з відсутністю позивача та/або уповноваженої ним особи на об`єкті відвідування надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомлення про вручення 306 за зареєстрованою адресою проживання: АДРЕСА_2 , однак 12 квітня 2019 року кореспонденція повернулось до відповідача без вручення адресату, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту «Укрпошти» щодо поштового відправлення 306.

18 березня 2019 року за результатами проведеного інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , складений відповідний акт № ХК4647/297/3НД/АВ від 18.03.2013 інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю, в якому зафіксовано порушення позивачем ч. 3 ст. 24 КЗпП України - ФОП ОСОБА_1 було допущено 3 працівника, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом, розпорядженнм власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування при прийнятті працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Від позивача були відібрані письмові пояснення від 01.08.2018, у яких останній зазначив, що за адресою АДРЕСА_4 працевлаштовані 5 працівників: ОСОБА_13 - прибиральниця, ОСОБА_14 - прибиральниця, ОСОБА_21 - адміністратор, ОСОБА_17 - помічник повара, ОСОБА_18 - повар, які працюють за трудовими договорами від 06.07.2018. Станом а 01.08.2018 позивачем було подано до фіскальної служби повідомлення про прийняття вищезазначених працівників на роботу. Також пояснено, що ОСОБА_19 та ОСОБА_20 були прийняті на роботу кухаром з 01.08.2018, записи до трудових книжок не робилися.

У той же день, інспектором праці складений припис про усунення виявлених порушень №ХК4647/297/3НД/АВ/П, яким позивача зобов`язано до 18 квітня 2019 року усунути, виявлені під час інспекційного відвідування порушення та надати письмове підтвердження його виконання до відповідача.

У зв`язку з неможливістю особистого вручення два примірника акта та припис направлено позивачу рекомендованим листом з повідомлення про вручення 234 за зареєстрованою адресою проживання: АДРЕСА_2 , однак 14 квітня 2019 року кореспонденція повернулось до відповідача без вручення адресату, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту «Укрпошти» щодо поштового відправлення 234.

21 березня 2019 року відповідачем листом №0616 повідомлено позивача, що розгляд справи про порушення законодавства про працю відбудиться 03 квітня 2019 року о 10 год. 30 хв. в приміщенні ГУ Держпраці у Харківській області, який направлено 22 березня 2019 року за зареєстрованою адресою проживання: АДРЕСА_7 , однак кореспонденція повернулось до відповідача без вручення адресату 29 березня 2019 року, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту «Укрпошти» щодо поштового відправлення 743.

Представник позивача звернувся до ГУ Держпраці у Харківській області із адвокатським запитом від 12.03.2019 про надання інформації про проведення планових та/або позапланових інспекційних відвідувань ФОП ОСОБА_1 , а також належним чином завірених копій відповідних документів з цього приводу. На запит відповідачем надана відповідь від 25.03.2019 №12-15-49/02.03/12-07/3160, яка представнику вручена поштою 27 березня 2019 року, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту «Укрпошти» щодо поштового відправлення 826.

У зв`язку з неможливістю прибуття для розгляду справи про накладення штрафу на 03 квітня 2019 року, представник позивача звернувся до відповідача із клопотанням про вирішення питання щодо відкладення розгляду справи на 10 квітня 2019 року. Вказане клопотання у той самий день надіслане електронною поштою на офіційну електронну адресу начальника управління (), зазначену на сайті ГУ Держпраці у Харківській області.

Однак, 03 квітня 2019 року заступником начальника ГУ Держпраці у Харківській області на підставі акту інспекційного відвідування від 18.03.2019 №ХК4647/297/3НД/АВ щодо порушень позивачем вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, керуючись ст. 259 КЗпП України, ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення», ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 8 Порядку про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, та на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, винесено постанову оскаржену №ХК4647/297/3НД/АВ/П/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу в розмірі 375 570,00 грн.

Представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 26.04.2019 про надання інформації про рішення, прийняте за результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , на який отримано відповідь від 07.05.2019 №12-15-84/02.03/12-07/4807 разом із копіями відповідних документів заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування.

Вважаючи прийняті за результатами інспекційного відвідування припис та постанову протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду про їх скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з питань праці.

За приписами п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до п. 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Статтею 1 Закону України від 05.04.2007 №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №877-V) визначено, що заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у ч. 4 цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому Законом № 877-V порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Зокрема, згідно з ч. 5 ст. 2 Закону № 877-V, органи Держпраці при проведення заходів державного нагляду (контролю), додержуються принципів державного нагляду (контролю); місця здійснення державного нагляду (контролю); вимог щодо врегулювання окремих питань виключно законами; обмеження у проведеннях заходів нагляду контролю в разі наявності конфлікту інтересів; трактування норм на корить суб`єкта господарювання у разі їх неоднозначного трактування; заборона на вилучення оригіналів документів та техніки; обов`язку збереження комерційної та конфіденційної таємниці; умов проведення планових заходів, розробки методики для визначення критерії ризику; право суб`єкта господарювання на ознайомлення з підставами заходу та отримання посвідчення (направлення) на проведення заходу; вимог до складення наказу, посвідчення (направлення) на проведення заходу та акту за результатами заходу; відповідальність посадових осіб органу державного нагляду (контролю); права суб`єктів господарювання; право на консультативні підтримку суб`єктів господарювання; громадський захист; оскарження рішень органів державного нагляду (контролю); та умови віднесення суб`єктів господарювання до незначного ступеня ризиків у разі не затвердження відповідних критеріїв розподілу.

Частиною 3 ст. 6 Закону № 877-V передбачено, що суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Як визначено ч. 1-6 ст. 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються, зокрема дата початку та дата закінчення заходу; форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо).

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Згідно із ч. 5 ст. 7 Закону № 877-V перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Окрім того, ст. 10 вказаного Закону установлено право суб`єкта господарювання бути присутнім під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), залучати під час здійснення таких заходів третіх осіб; одержувати та ознайомлюватися з актами державного нагляду (контролю); надавати органу державного нагляду (контролю) в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі - Порядок № 295), чинний на момент проведення інспекційного відвідування, відповідно до якого інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (далі органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі контрольні повноваження).

Суд відхиляє посилання представника позивача на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 по справі № 826/8917/17, якою визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексів законів про працю України та статті 34 «Про місцеве самоврядування», та враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 24.12.2019 по справі № 360/403/19, а саме: «За змістом ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду», оскільки, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі № 826/8917/17 не містить жодних застережень з цього приводу, то постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації ст. 259 КЗпП України та ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні» від 26.04.2017 № 295 вважається такою, що втратила чинність з дня набрання законної сили цим судовим рішенням, тобто 14 травня 2019 року.

Тому, норми постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» від 26.04.2017 № 295 підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як такі, що були чинними на момент їх виникнення.

Отже, ураховуючи наведені вище приписи КАС України, суд зазначає що, станом на момент здійснення інспекційного відвідування позивача та винесення оскаржуваного припису та постанови про накладення штрафу, постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 № 295 була чинною, а тому обставини викладені в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду, яка набрала законної сили лише у травні 2019 року, а тому до спірних правовідносин суд застосовує Порядок № 295, в редакції від 26.04.2017.

Згідно з п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Отже, з аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що відповідач, як територіальний орган Держпраці, був наділений правом проводити позапланові заходи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності позивача з питань, віднесених до його компетенції, зокрема, у формі інспекційних відвідувань.

Проте, за вимогами п. 8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Так, надаючи оцінку діям відповідача щодо належного повідомлення позивача про проведення інспекційного відвідування, суд зазначає, що позивач та/або уповноважена ним особа на об`єкті відвідування під час проведення інспекційного відвідування були відсутні.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копію роздруківки з офіційного сайту «Укрпошти» щодо поштового відправлення 573, опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку від 12.02.2019 про направлення позивачу акту №ХК4647/297/НД, вимоги №ХК4647/297/ПД та направлення №02.03.-03/494 від 11.02.2019, однак доказів отримання вказаних документів відповідачем до суду не надано, в судовому засіданні представником відповідача підтверджено, що такі докази відсутні.

Крім того, суд зазначає, що направлення №02.03.-03/494 від 11.02.2019 про проведення інспекційного відвідування з 12 лютого 2019 року було направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 12 лютого 2019 року о 17:49:16, тобто в день початку проведення інспекційного відвідування.

Отже, належних доказів повідомлення позивача про проведення інспекційного відвідування матеріали справи не містять.

При цьому, суд зауважує, що предметом перевірки згідно з наказом було додержання законодавства про працю об`єктом відвідування, а не питання виявлення неоформлених трудових відносин, що в свою чергу свідчить про обов`язок інспектора праці повідомити про проведення інспекційного відвідування.

Таким чином, відповідач, організовуючи та здійснюючи захід державного контролю, не повідомивши про це суб`єкта господарювання, діяв протиправно із порушенням статей 6-7 Закону № 877-V та пункту 8 Порядку № 295. За таких обставин, не вручення наказу про призначення інспекційного відвідування та направлення свідчить про відсутність законних підстав для проведення відповідачем інспекційного відвідування.

З приводу тверджень позивача стосовно перевищення строку проведення інспекційного відвідування, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 10 Порядку № 295 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

У разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється (п.18 Порядку № 295).

Згідно з актом перевірки, 12 лютого 2019 року фактично проводився захід державного контролю у формі інспекційного відвідування підприємства за його фактичним місцем здійснення підприємницької діяльності (м. Харків. вул. Дудинська, 1А, ТРЦ «Клас»), в ході якого опитувалися працівники підприємця.

Судом встановлено, що строк інспекційного відвідування стосовно позивача зупинявся: 1) до 25 лютого 2019 року згідно з Актом №ХК4647/297/НД від 12.02.2019, 2) до 06 березня 2019 року згідно з Актом №ХК4647/297/2НД від 25.02.2019, 3) до 18 березня 2019 року згідно з вимогою №ХК4647/297/3НД від 06.03.2019.

Пунктами 19, 20, 21 Порядку №295 встановлено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акту залишається в об`єкта відвідування.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами інспекційного відвідування позивача з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин відповідачем складено акт № ХК4647/297/3НД/АВ, який складено в останній день перевірки - 18 березня 2019 року.

Таким чином, твердження позивача щодо перевищення строку проведення інспекційного відвідування знайшли своє підтвердження та не спростовується доказами наявними у матеріалах справи, тривалість якого, враховуючи зупинення, складала чотири дні.

Щодо ненадання на вимогу інспектора праці документів суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Відповідно до п.18 Порядку № 295 у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Так, відповідачем у відношенні позивача складено ряд вимог про надання документів №ХК4647/297/ПД від 12.02.2019, №ХК4647/297/2ПД від 25.02.2019, №ХК4647/297/3ПД від 06.03.2019, якими зобов`язано у строк надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Проте, згідно з витягами з офіційного веб-сайту "Укрпошта", інформація якого наявна у відкритому доступі, на момент складання ГУ Держпраці у Харківській області акту інспекційного відвідування та припису про усунення виявлених порушень, у відповідача була наявна інформація про неотримання позивачем вимог про надання документів, а також направлення на проведення перевірки.

Суд зауважує, що стверджувати про невиконання вимоги про надання документів, можливо лише тоді, коли відповідна вимога, вручена своєчасно і особа має реальну можливість її виконати.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.05.2018 у справі №810/3188/17.

Загальний зміст терміну "повідомлення" включає в себе не тільки направлення відомостей у письмовому вигляді, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей.

12.02.2019, 25.02.2019, 06.03.2019 інспекторами праці складені акти, в яких зазначено про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку зі створенням перешкод у діяльності інспектора праці, а саме ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, ненаданням для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, їх завірених копій або витягів.

В той же час, як встановлено судом, інспектори праці 25.02.2019, 06.03.2019 та 18.03.2019, маючи об`єктивну можливість перевірити факт отримання/неотримання вимоги, цього не зробили.

Суд зауважує, що всі вказані вище вимоги направлялись за однією й тією самою адресою - АДРЕСА_7 .

Разом з тим, тричі не отримавши повідомлення про вручення позивачу поштового відправлення, направленого за вказаною адресою, інспектори праці повинні були зрозуміти, що вказана адреса не забезпечує зв`язку з адресатом, та вжити інших заходів щодо отримання від позивача документів та забезпечення проведення інспекційного відвідування.

При цьому, жодних доказів вжиття відповідачем належних заходів щодо повідомлення позивача про проведення стосовно нього заходу державного контролю, окрім направлення кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання, як-то телефонограма, направлення кореспонденції за місцем фактичного провадження господарської діяльності, повідомлення шляхом надсилання електронних листів, відповідачем не надані та матеріали справи не містять.

Щодо правомірності винесення спірних припису про усунення виявлених порушень від 18.03.2019 №ХК4647/297/3НД/АВ/П та постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 03.04.2019 №ХК4647/297/3НД/АВ/П/ТД-ФС, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 19 та 23 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

За приписами п. 29 Порядку № 295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що посадові особи управління Держпраці мають право проводити позапланові перевірки суб`єктів господарювання на предмет дотримання порядку оформлення найманих працівників на роботу, та на підставі встановлених порушень накладати штрафи за порушення вимог трудового законодавства. При цьому, необхідною умовою для застосування відповідних санкцій є встановлення факту трудових відносин з суб`єктом господарювання, які не оформлені належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою прийняття оскаржуваних припису та постанови є висновок ГУ Держпраці у Харківський області, що позивачем в порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України ФОП ОСОБА_1 троє працівників були допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Суд не погоджується з висновком контролюючого органу щодо допуску позивачем до роботи трьох працівників до роботи без укладення з ними трудового договору, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно із ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною 3 ст. 24 КЗпП України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адмініструванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Натомість, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці.

При цьому приписами ч. 1 ст. 327 Цивільного кодексу України визначено, що у цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Разом з тим, у разі виконання робіт чи надання послуг не на підставі трудового договору, а відповідно до договору про виконання робіт чи надання послуг, тобто, цивільно-правового договору, трудові відносини не виникають.

Цивільно-правовим договором є договір, який регулюється нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.6 та ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Законодавство не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, тому сторони договору вільні у своєму виборі щодо форми оформлення їх правовідносин. Окремо слід зазначити, що чинне законодавство окремо не встановлює критеріїв та ознак за яких розмежовуються трудові і цивільно-правові правовідносини.

Приписами ст. 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Приписами ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ОСОБА_3 (Виконавець) укладено договір про надання послуг від 03.02.2019, за умовами якого Виконавець зобов`язується надати послуги, відповідно до затвердженого завдання на умовах, в порядку та строки, визначені цим договором. Послуги (предмет) включає наступне: надання послуг з технічного обслуговування та організації технічного функціонування приміщень гардеробних, відповідно до їх цільового призначення, які використовуються Замовником для здійснення господарської діяльності, які розташовані у АДРЕСА_6 , на території кінотеатру « FILMAX ».

Так, до матеріалів справи позивачем було долучено завдання з надання послуг до Договору від 03.02.2019.

Згідно з актом прийому - передачі наданих послуг від 03.04.2019, Виконавець передав, а Замовник прийняв результати наданих послуг з організації технічного функціонування гардеробних приміщень на загальну суму 5 785,00 грн.

Між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ОСОБА_4 (Виконавець) укладено договір про надання послуг від 09.02.2019, за умовами якого Виконавець зобов`язується надати послуги, відповідно до затвердженого завдання на умовах, в порядку та строки, визначені цим договором. Послуги (предмет) включає наступне: надання послуг з клінінгу приміщень, в яких Замовник здійснює свою окрему господарську діяльність; надання послуг з технічного обслуговування та організації технічного функціонування приміщень гардеробних, відповідно до їх цільового призначення, які використовуються Замовником для здійснення господарської діяльності, які розташовані у АДРЕСА_6 , на території кінотеатру « FILMAX ».

Так, до матеріалів справи позивачем було долучено завдання з надання послуг до Договору від 09.02.2019.

Згідно з актом прийому - передачі наданих послуг від 09.04.2019, Виконавець передав, а Замовник прийняв результати наданих послуг з прибирання (клінінгу) приміщень на загальну суму 7 425,00 грн.

Між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ОСОБА_2 (Виконавець) укладено договір про надання послуг від 14.11.2018, за умовами якого Виконавець зобов`язується надати послуги, відповідно до затвердженого завдання на умовах, в порядку та строки, визначені цим договором. Послуги (предмет) включає наступне: адміністрування робочого процесу в приміщеннях, що використовуються Замовником для здійснення господарської діяльності; розподіл сеансів за допомогою відповідного програмного забезпечення в приміщеннях, відповідно до їх цільового призначення, які використовуються Замовником для здійснення господарської діяльності, які розташовані у АДРЕСА_6 , на території кінотеатру « FILMAX ».

Так, до матеріалів справи позивачем було долучено завдання з надання послуг до Договору від 14.11.2018.

Згідно з актом прийому - передачі наданих послуг від 14.05.2019, Виконавець передав, а Замовник прийняв результати наданих послуг з офісного обслуговування на загальну суму 9 100,00 грн.

Суд зазначає, що виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 при виконанні умов Договорів, як особи, що працюють згідно з цивільно-правовим договором на відміну від працівників, які виконують роботу відповідно до трудового договору не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, самостійно виконували роботи на власний страх та ризик, оскільки результат виконаних робіт, їх повнота та якість була предметом цивільно-правових Договорів, що саме останніми було підтверджено в ході їх допиту під час судового засідання.

Виконавці повинні були виконати індивідуально-визначений обсяг робіт за завданнями Замовника, за результатами яких, оформлено акти виконаних робіт. Сторони не мали жодних претензій, оплата за виконані роботи була проведена у відповідному розмірі.

Судом встановлено, що в цивільно-правових Договорах зазначено, які саме послуги повинен надати "Виконавець" "Замовнику" без підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку.

З огляду на вказане, відповідачем не доведено факт прийняття ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою, поширення на них правил внутрішнього трудового розпорядку, постійний характер трудових відносин між ними та позивачем, тобто що цивільно-правові договори, оформлені з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 містять ознаки трудового договору.

Судом допитано у якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Так, ОСОБА_2 пояснила, що працювала у кінотеатрі « FILMAX » на підставі трудового договору, укладеного із позивачем. При цьому, її робота полягала у складанні репертуарного плану кінотеатру та розкладу кіносеансів. Зазначила, що конкретного графіку роботи у неї не було, приходила раз на тиждень, щоб віддати складені план та розклад. Таким чином працювала два - три місяці, заробітну плату отримувала приблизно раз на місяць; при звільненні підписала акт виконаних робіт. Щодо наданих під час перевірки пояснень вказала, що при відкритті кінотеатру приходила на робоче місце декілька разів на тиждень для вивчення попиту та наповненості кінотеатру.

Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що працювала у гардеробі кінотеатру, у вільний від навчання час, по декілька годин, без конкретного графіку. При прийомі на роботу підписувала договір, проте назвати конкретно його найменування та зміст вона не може. Щодо оплати праці пояснила, що записувала кількість виданих відвідувачам гардеробних номерків, після чого вказані дані передавала адміністратору та отримувала оплату відповідно до кількості виданих номерків. Щодо проведеної перевірки вказала, що будь-яких письмових пояснень інспекторам не надавала.

Слід зазначити, що судом було досліджено диск відео фіксації проведеної перевірки. Даним відеозаписом беззаперечно не підтверджується факт порушення позивачем ч. 3 ст. 24 КЗпП України. Під час перевірки ОСОБА_4 повідомила, що приходить прибирає та потім уходить додому.

Стосовно посилань представника відповідача на пояснення, надані в ході інспекційного відвідування, судом встановлено, що 12 лютого 2019 року перевіряючими були складені письмові пояснення від імені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , однак останні від підпису відмовились, про що зроблені відповідні помітки.

Письмові пояснення ОСОБА_2 від 10.01.2019 більшою мірою стосувались обставин нещасного випадку, який стався в кінотеатрі 28 грудня 2018 року.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що за своїм змістом, укладені з фізичними особами Договори про надання послуг є цивільно-правовими договорами. Суду не надано доказів про визнання вказаних Договорів недійсними, удаваними чи неукладеними та існування законодавчо визначеної заборони позивачу укладати зазначені договори.

Окрім того, суд зазначає, що позивач, як суб`єкт господарювання, вправі на власний розсуд організовувати виконання завдань, в тому числі і шляхом укладення договорів цивільного-правового характеру. Зобов`язуючи позивача укласти трудові договори, відповідач не врахував, що затвердження штатного розпису належить до компетенції суб`єкта господарювання. В свою чергу, виникнення, зміна та припинення відносин між позивачем та фізичною особою зумовлені волевиявленням обох сторін і одна із них не вправі в односторонньому порядку змінювати умови щодо яких досягнуто двосторонньої домовленості на врегулювання відносин на підставі цивільного законодавства.

Щодо посилання представника відповідача на ненадання (відсутність під час проведення перевірки) Договорів про надання послуг, суд наголошує, що як встановлено вище, позивач про проведення стосовно нього заходу державного контролю не був повідомленим належним чином та вимоги про надання документів не отримував.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч. 2-7 ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - штрафи) визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок №509).

Абзацами, другим, четвертим пункту 2 Порядку №509 визначено, що штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Пунктами 3-8 Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа),

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Таким чином, вказаними положеннями Порядку №509 передбачено право суб`єкта господарювання, стосовно якого розглядається справа про накладення штрафу, на його участь (в порядку самопредставництва або через представника) у розгляді такої справи, про що останній в обов`язковому порядку повідомляється не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду. Справу може бути розглянуто без участі такого суб`єкта господарювання (його представника) лише у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку із зайнятістю у судовому процесі у Сєвєродонецькому міському суді Луганської області та неможливістю прибуття для розгляду справи про накладення штрафу, представник позивача електронною поштою на офіційну електронну адресу начальника управління () надіслав клопотанням про відкладення розгляду справи на 10 квітня 2019 року, при цьому, зазначивши, про забезпечення явки в зазначену дату. Однак, розгляд справи за клопотанням представника позивача відкладено не було та 03 квітня 2019 року заступником начальника ГУ Держпраці у Харківській області була винесена оскаржувана постанова про накладення штрафу.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду з даним позовом, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 4 524,00грн., що підтверджується квитанціями №0.0..1 від 03.06.2019 та №0.0..1 від 11.07.2019. За таких умов, судовий збір, сплачений позивачем, стягується відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ГУ Держпраці у Харківській області.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати припис Головного управління Держпраці у Харківській області про усунення виявлених порушень від 18.03.2019 №ХК4647/297/3НД/АВ/П та постанову Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 03.04.2019 №ХК4647/297/3НД/АВ/П/ТД-ФС.

3. Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 524 (чотири тисячі п`ятсот двадцять чотири) гривні 00 копійок присудити на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; фактична адреса: АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 40, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 10.03.2020.

Суддя Ю.П. Бойченко