Справа № 712/16703/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Глущенко Я.Б., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, Тимчасово виконуючого обов`язки командира взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ілєйка Миколи Геннадійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, Тимчасово виконуючого обов`язки командира взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ілєйка Миколи Геннадійовича, в якому просив:

- скасувати постанову Серії ЕАК № 1524657 від 16 вересня 2019 року Тимчасово виконуючим обов`язки командира взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Черкаській області ДПП лейтенантом поліції Ілєйко М.Г. згідно якої визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51,00 грн.

В обґрунтування позову Позивач зазначав, що жодних порушень правил дорожнього руху він не допускав, а обставини, вказані у постанові, є надуманими і ніякими доказами не підтверджені. Зазначив, що не керував транспортним засобом, а тому не було необхідності одягати шолом, оскільки пішохід не зобов`язаний його одягати. Вказав, що був безпідставно зупинений працівниками поліції, причину зупинки йому не вказали. При цьому, працівники поліції не представилися, не роз`яснили йому права та не з`ясували, в якості кого він перебував на проїзній частині пішохода чи водія. Неправильно визначивши його статус, працівники поліції незаконно притягли його до відповідальності, чим порушили вимоги ст. 63 Конституції України, КУпАП та Закон України «Про поліцію». Зазначив, що протоколу про адміністративне правопорушення не складалося. Свідків, які могли б підтвердити факт порушення не має і не могло бути, так як відсутня сама подія адміністративного правопорушення. Записів відео реєстратора чи іншого приладу, який працював в автоматичному режимі не має. Жодного доказу того, що він керував транспортним засобом і рухався на ньому по проїзній частині немає. Обвинувачення ґрунтується виключно на припущеннях.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Позивач зазначає, що він не керував транспортним засобом HONDA CREA державний номерний НОМЕР_1 , а тому не було необхідності одягати шолом. В ніч з 15 на 16 вересня 2019 року він перебував за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 61 , вів вказаний мопед в руках в якості пасажира, двигун не запускався і тому не було необхідності одягати шолом. Для пішохода не передбачено одягнення шолома. Крім того, Позивач звертає увагу на те, що працівники поліції при зупинці не відрекомендувались та не назвали причини зупинки. Також, йому не було роз`яснено права та обов`язки. Неправильно визначивши його статус працівники поліції незаконно притягли його до відповідальності, чим порушили вимоги ст. 63 Конституції України, ст. ст. 268, 278, 279, 280 КУпАП та Закон України «Про національну поліцію».

Відповідачем не подавався відзив на апеляційну скаргу.

За приписами частини 5 статті 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Тимчасово виконуючого обов`язки командира взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Черкаській області ДПП лейтенанта поліції Ілєйка М.Г. від 16 вересня 2019 року серії ЕАК № 1524657 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 51,00 грн.

У постанові серії ЕАК № 1524657 зазначено, що Позивач 16 вересня 2019 року о 00 год. 15 хв. в м. Черкаси по вул. Можайського, 40 керував мотоциклом (мопедом) без мотошолома, чим порушив п. 2.3.г.) ПДР України.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, підтверджується наданим представником управління патрульної поліції та оглянутим відеозаписом події. Зокрема, із зазначеного відеозапису вбачається, що Позивач керував мопедом без одягненого мотошолома, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК № 1524657 від 16.09.2019 року задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 пп."г" розділу 2 ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

За приписами ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною 5 статті 121.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом та в апеляційній скарзі Позивач посилався на те, що інспектором не доведено правомірності своїх дій та не надано відповідних доказів щодо вчинення правопорушення, зазначеного в постанові, а саме останнім не доведено, що Позивач керував мотоциклом. Натомість, Позивач наполягав, що він вів мотоцикл в якості пішохода, двигун не запускався, а тому не було необхідності одягати мотошолом.

Проте, зазначені доводи Позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення зазначеного правопорушення спростовуються матеріалами справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 16 вересня 2019 року Позивач керував транспортним засобом, а саме мотоциклом (мопедом) без мотошолома, що є порушенням п. 2.3 пп."г" розділу 2 ПДР України.

Судом першої інстанції досліджено відеозапис зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, яким підтверджується факт керування ОСОБА_1 мопедом без одягненого шолома, та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, з чим погоджується колегія суддів.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковими посилання Позивача в апеляційній скарзі про те, що відеозапис, наданий Відповідачем не може вважатися належним та допустимим доказом, що підтверджує вину Позивача, з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Колегія суддів вважає, що електронний документ - відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, є документом, який відповідно до ст. 251 КУпАП може містити фактичні дані, встановлені таким документом, а тому є належним доказом у справі.

Відтак, доводи Позивача щодо відеозапису як недопустимого доказу по справі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з урахуванням відсутності будь-яких заперечень в оскаржуваній постанові, дає підстави стверджувати, що такий доказ є належним та допустимим.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року по справі № 751/6165/17 (провадження № К/9901/1457/17).

Також, в обґрунтування доводів, викладених у апеляційній скарзі, Позивач зазначив, що в оскаржуваній постанові вказано час і місце вчинення адміністративного правопорушення 16 вересня 2019 року о 00 год. 15 хв., проте в цей час відносно нього складався адміністративний протокол про відмову у проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Та твердження Позивача стосовно того, що судом першої інстанції не було досліджено питання процедури розгляду адміністративної справи, а лише взято до уваги пояснення Відповідача щодо допущених помилок інспектором у складеній постанові, а саме в зазначенні дати та часу вчинення правопорушення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані помилки є лише опискою інспектора патрульної поліції та не впливають на кваліфікацію дій правопорушника.

Також, колегія суддів ставиться критично до доводів Позивача в апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції неправильно визначено його статус (пішохода чи водія) та незаконно притягнуто до відповідальності, чим порушено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. ст. 268, 278, 279, 280 КУпАП та Закону України «Про національну поліцію», оскільки Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Докази, які б спростовували факт порушення Позивачем ч. 5 ст. 121 КУпАП, колегією суддів не встановлені, а тому вимоги Позивача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованими.

За такого правового регулювання та обставин справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 311, 319, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Я.Б. Глущенко

О.М. Оксененко