Справа № 640/7236/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 р.Справа № 640/7236/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2019, суддя Бідонько А.В., 61022, майдан Свободи, 6, Харків, повний текст складено 15.11.19 по справі № 640/7236/19

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС

про визнання неправомірним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Харківської митниці ДФС (далі відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості автомобіля №UA807000/2019/000939/2; зобов`язати Харківську митницю ДФС повернути позивачу надмірно сплачені кошти у розмірі 28000 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги того, що оскільки в документах, які надані позивачем до Харківської митниці ДФС були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме складової, передбаченої п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі - МК України), щодо витрат на транспортування транспортного засобу до місця ввезення на митну територію України. Крім того, судом першої інстанції зроблено висновок, що витяг SCHWACKE від 07.02.2019 № 10283359 було застосовано митницею при коригуванні митної вартості транспортного засобу. Разом з тим, вказаний витяг при прийнятті рішення про коригування митної вартості не застосовувався, та в графі 33 вказаного рішення не зазначений.

Також відповідач послався на лист декларанта від 09.02.2019 б/н, в якому останній зазначив про неможливість надання додаткових документів та надав згоду на визначену митну вартість у розмірі 4990,00 EUR, що свідчить про відсутність у декларанта наміру з`ясовувати підстави, з яких митниця витребувала додаткові документи, та усувати сумніви митниці в об`єктивності та достовірності відомостей, зазначених в документах, наданих позивачем під час митного оформлення.

Апелянт зазначив, що транспортний засіб позивачем був оформлений у митному відношенні по МД № UA 807190/2019/006065 від 19.02.2019 з урахуванням вимог ч. 7 ст. 55 МК України. На теперішній час саме вказана декларація має юридичне силу.

Щодо наданого до позовної заяви копії висновку експертно-товарознавчоого дослідження № 3154 від 14.02.2019, апелянт зазначив, що вказаний висновок було складено вже після подачі митної декларації № UA807190/2019/003055. В ході опрацювання вказаного висновку було встановлено, що він не підтверджує в повній мірі вартість транспортного засобу та містить розбіжності щодо наявності пошкоджень транспортного засобу у висновку експерта та акту огляду № UA205010/2019/411815 від 27.01.2019, а отже висновком експерта не були спростовані сумніви митниці в правильності визначення митної вартості транспортного засобу позивача.

Щодо зауваження суду першої інстанції стосовно того, що у митного органу була реальна можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого транспортного засобу, апелянт зазначив, що жодною нормою МК України, законодавства України в цілому, положеннями міжнародних договорів, не передбачена моджливість вжиття заходів посадовими особами митних органів щодо проведення перевірки (уточнення) задекларованої вартості імпортованого транспортного засобу шляхом використання відомостей про продавця, який є громадянином іншої держави, його адреси та номеру телефону, а отже висновок суду з цього питання є хибним.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.12.2019 відкрито апеляційне провадження по справі.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2020, закінчено підготовку до розгляду, призначено справу у відкритому судовому засіданні.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до положень ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута без участі сторін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

ОСОБА_1 23.01.2019 в Республіці Литві придбав пошкоджений легковий автомобіль марки HONDA, модель FR-V, що був у використанні, VIN: - НОМЕР_1 ; 2005 року випуску за 2000 Євро.

Направляючи електронну митну декларацію, брокер також направив документи, які передбачені ст. 53 МК України та зазначив у декларації вартість автомобіля - 2000 Євро.

Судом встановлено, що 30.01.2019 до митного поста «Харків-автомобільний» Харківської митниці ДФС декларантом ФОП ОСОБА_2 була подана митна декларація №UА807190/2019/003055 на товар «Легковий автомобіль марки: марки HONDA, модель FR-V - 1 шт., що був у використанні, VIN: - НОМЕР_1 ; 2005 року випуску», що надійшов на адресу ОСОБА_1 .

У вказаній МД декларантом була визначена та заявлена вартість автомобіля за 1 (основним) методом, а саме на підставі договору купівлі продажу та митної декларації країни відправлення №19LTVC0100EK029E34 від 23.01.2019, у розмірі 2000,00 ЕUR.

Судом встановлено, що для підтвердження заявленої митної вартості ТЗ позивача особою, уповноваженою на декларування товарів були надані, зокрема, наступні документи, зазначені в графі 44 вказаної ЕМД, а саме:

1721 - акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UА205010/2019/411815 від 27.01.2019;

2800 - технічний паспорт транспортного засобу НОМЕР_2 0880070 від 25.07.2005;

4000 - договір купівлі-продажу транспортного засобу б/н від 23.01.2019

64207 - договір про надання послуг митного брокера від 18.01.2019 №1801.3/2019;

9000 - довідка від 24.01.2019 № 25906;

9202 чек на передоплату за митне оформлення транспортного засобу від 24.01.2019 №0.0..1;

9202 чек на передоплату за митне оформлення транспортного засобу від 30.01.2019 №0.0..1;

9202 чек на передоплату за митне оформлення транспортного засобу від 30.01.2019 №0.0..1;

9610 - копія митної декларації країни відправлення від 23.01.2019;

9802 - копія паспорту громадянина України.

Під час виконання митних формальностей стосовно задекларованого товару, за результатами застосування АСАУР (СУР), серед іншого, була визначена митна формальність по контролю правильності визначення митної вартості.

З позиції митного органу слідує, що за результатами вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння фактурної вартості з рівнем митної вартості подібних товарів, оформлених Харківською митницею ДФС раніше, та враховуючі рекомендації згенерованого АСМО Інспектор профілю ризику (код 105-2 «митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_3 , валюта- ЕUR, вартість - 4990,00» та 106-2 «митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_3 , валюта - ЕUR, вартість - 4990,00»)

31 січня 2019 року посадовою особою митного поста був направлений запит №782 щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів до ВКМВ управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Харківської митниці ДФС.

В результаті вивчення документів Харківською митницею ДФС встановлено, що разом із митною декларацією від 30.01.2019 уповноваженою особою декларанта разом з МД №UА807190/2019/003055 від 30.01.2019 не було подано до митниці платіжного документа, який стосується транспортного засобу позивача, що підтверджується відсутністю у графі 44 вказаної МД реквізитів документа за кодом 3001, який згідно з Класифікатором документів відповідає банківському платіжному документу, що стосується товару. На підставі чого митним органом зроблено висновок, що до митниці разом з МД не було подано усі документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України.

У зв`язку з надходженням запиту щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товарів та з недостатністю документів для визначення складової митної вартості товарів, 31.01.2019, у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 53 МК України, митним органом повідомлено декларанта про необхідність надати додаткові відомості та документи для підтвердження рівня митної вартості товарів, а саме:

- платіжні документи, митну декларацію на вивіз валюти, банківські документи щодо здійснення оплати;

- каталоги, специфікації, прейскуранти, інформація аукціону, сайтів, пропозиції;

- документи, інформація щодо транспортування транспортного засобу (транспортні витрати, відстань, витрати на навантаження, розвантаження, фрахт, страхування);

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Також, в електронному повідомленні декларанту було доведено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

07 лютого 2019 року, у відповідності до вимог п.5 ст.55 та п.4 ст.57 МК України, митний орган провів процедуру консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органу. Запропоновано визначити митну вартість транспортного засобу на рівні 4990,00 EUR (МД UА504170/2019/001726 від 06.02.2019).

09 лютого 2019 року декларантом ФОП ОСОБА_2 направлено лист від 09.02.2019 б/н, в якому повідомлялось, що надати додаткових документів не має можливості. У зв`язку із чим була надана згода на визначену митну вартість у розмірі 4990 EUR.

Харківською митницею ДФС прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2019/000939/2 від 11.02.2019, яким визначено митну вартість автомобіля марки HONDA, модель FR-V - 1 шт., що був у використанні, VIN: - НОМЕР_1 ; 2005 року випуску за резервним методом у розмірі 4990,00 EUR, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807190/2019/00842, в якій зазначено причину відмови: неможливість здійснення митного оформлення товарів в зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2019/000939/2 від 11.02.2019.

В картці відмови позивачу було роз`яснено, що подання декларантом нової МД з урахуванням відомостей, наведених у рішенні про коригування митної вартості товарів №UА807000/2019/000939/2 від 11.02.2019 забезпечує можливість прийняття митної декларації.

З письмових доказів у справі слідує, що декларантом подано до Харківської митниці ДФС нову митну декларацію МД №UА807190/2019/006065 від 19.02.2019 з дотриманням процедури випуску товарів у вільний обіг при непогодженні з визначеною митним органом митної вартості та доплачено на підставі рішення про коригування митної вартості товарів 28000 грн. згідно квитанцій від 11.02.2019.

01 березня 2019 року позивач звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса щодо визначення ринкової вартості автомобіля марки HONDA, модель FR-V - 1 шт., що був у використанні, VIN: - НОМЕР_1 ; 2005 року випуску, який ввозиться на митну територію України.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3154 від 14.02.2019 по визначенню ринкової вартості зазначеного автомобіля, який мав пошкодження - ринкова вартість такого легкового автомобіля HONDA, модель FR-V - 1 шт., що був у використанні, VIN: - НОМЕР_1 ; 2005 року випуску, об`ємом двигуна 1998,0 см.куб., що ввозиться на митну територію України, на момент проведення огляду становить 61416, 34 грн., що складає 2 007,10 євро на дату огляду по курсу НБУ.

Після отримання висновку ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса № 3154, позивач 04.03.2019 звернувся до Харківської митниці ДФС із заявою про скасування рішення про коригування митної вартості товарів, долучивши до неї вищевказаний висновок.

18 березня 2019 року ОСОБА_1 отримав від Харківській митниці ДФС копію відповіді, в якій було зазначено, що наданий висновок ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса №3154, яким була встановлена вартість автомобіля марки «НОМЗА» моделі «РК-У» в розмірі 61416,34 грн. (що в перерахунку по курсу НБУ на дату огляду дорівнює 2007,10 Євро), не спростовує в повній мірі сумнівів митниці щодо прийнятності задекларованого рівня митної вартості оцінюваного товару, в зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування раніше прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог в цій частині.

Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

З письмових доказів у справі слідує, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем у зв`язку з не визнанням заявленої декларантом (позивачем) митної вартості товару.

Такі висновки грунтуються на твердженні відповідача про те, що подані декларантом документи є неповними, а саме не надано до митниці документального підтвердження ціни, що сплачена за товар, доказів вартості перевезення транспортного засобу до митного кордону України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України), є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).

Згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. (п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України)

Відповідно до ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларантові. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи.

Колегія суддів зазначає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16, від 03.04.2018 по справі № 826/8797/16, від 19.03.2019 по справі №810/4116/17.

Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 по справі №809/1469/16.

Частинами 1 та 2 статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно приписів ч. 4 ст. 57 МК України, контролюючий орган, перед застосуванням другорядних методів, зобовязаний провести процедуру консультацій з декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час такої консультації орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

З рішення про коригування митної вартості товарів від 14.05.2019 слідує, що останнє прийнято, виходячи з спрацювання системи ризиків згенерованої системи АСАУР: 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів; Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта EUR, вартість: 4990,00 грн.; 106-2 витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів. Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта EUR, вартість: 4990,00 грн. та на підставі невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості умовам, наведеним у главі 9 МК України, в зв`язку з тим, надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів, передбачених п. 3 ст. 53 МК України, 2) не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на ідентичні товари, 3) не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на подібні товари, 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування, 5) не надана декларантом (відсутня в розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів, витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України, прибутку, що одержує експортер у результаті поставку в Україну.

Щодо доводів відповідача про спрацювання системи управління ризиками, колегія суддів зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

Колегія суддів зазначає, що згідно правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 30.10.2018 в справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Посилання митного органу на те, що коригування митної вартості здійснено за другорядним методом за допомогою інформації з баз даних АСМО «Інспектор» та враховано форму контролю, згенеровану АСАУР, відповідно до якої « 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів; Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта EUR, вартість: 4990,00 грн.; 106-2 витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів. Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта EUR, вартість: 4990,00 грн.», та було скориговано митну вартість транспортного засобу позивача до рівня 4990,00, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відсутні підстави вважати, що зазначена інформація щодо вартості автомобіля є об`єктивною та стосується ідентичних (подібних) товарів, зокрема за технічними характеристиками та характером ушкоджень.

Посилання відповідача на те, що документи, які підтверджують витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України під час митного оформлення надані не були, колегія суддів вважає такими, що не доводять правомірність прийняття митницею оскаржуваних рішень, оскільки надані позивачем під час митного оформлення документи на підтвердження митної вартості ввізного товару, відповідають вимогам ст. 53 МК України.

З наданих позивачем договору купівлі-продажу транспортного засобу б/н від 23.01.2019 та реєстраційних документів слідує, що позивачем придбано автомобіль марки HONDA, модель FR-V, що був у використанні, VIN: - НОМЕР_1 ; 2005 року випуску, ціна транспортного засобу складає 2000 EUR, яка була сплачена позивачем за вказаний автомобіль, що підтверджується особистими підписами сторін у договорі купівлі-продажу б/н від 23.01.2019, який є чинним. Зважаючи на те, що даний договір вчинений між фізичними особами, тому здійснення оплати у готівковій формі не суперечить законодавчим приписам, відтак колегія суддів вважає необгрунтованими посилання на необхідність додаткового документального підтвердження оплати товару.

Посилання в апеляційній скарзі на лист декларанта від 09.02.2019 б/н, в якому останній зазначив про неможливість надання додаткових документів та надав згоду на визначену митну вартість у розмірі 4990,00 EUR, а також на факт прийняття МД № UA807190/2019/006065, колегія суддів вважає такими, що не доводять відсутність у позивача права оскаржити в судовому порядку рішення митного органу про коригування митної вартості автомобіля №UA807000/2019/000939/2.

З огляду на встановлені у справі обставини, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору, відтак доводи апеляційної скарги про те, що подані документи містять розбіжності та не містять відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані необхідні документи, які за своїм змістом не суперечать один одному і не містять жодних розбіжностей, а митним органом не доведено обставин, які б давали підстави для сумнівів щодо достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною товару. Інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України").

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року по справі № 640/7236/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 05.03.2020