Справа № П/320/146/20
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року м. Київ № П/320/146/20

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянувши в порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни про визнання протиправними та скасування рішень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) до приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни (далі також - відповідач, приватний виконавець), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати прийняті в межах виконавчого провадження № 60294167 постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження від 11 жовтня 2019 року та про накладення арешту.

Ухвалою суду від 14 лютого 2020 року було відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про безпідставність оскаржуваних дій та рішень відповідача з огляду на порушення порядку проведення виконавчого провадження, а саме, порушення принципу територіальності його здійснення.

Крім того, позивач наголошує на тому, що постановою відповідача про накладення арешту фактично було заблоковано його банківський рахунок для отримання заробітної плати, що протирічить вимогам чинного законодавства.

У наданому суду відзиві відповідач наголошує на обґрунтованості прийнятих ним оскаржуваних рішень з огляду на їх відповідність вимогам чинного законодавства.

У судове засідання, призначене на 04 березня 2020 року, належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення представники сторін не з`явились.

Оскільки неприбуття у судове засідання належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи, та враховуючи положення Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), подальший розгляд справи було вирішено продовжувати в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні відповідача перебували матеріали виконавчого провадження № 60294167 із виконання виконавчого напису № 3370 від 05 вересня 2019 року виданого приватним нотаріусом ІМНО Київської області Кондратюк В.С. про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 28 761, 26 грн. на користь АТ «Банк Форвард».

Так, 11 жовтня 2019 року відповідачем було відкрито зазначене виконавче провадження, а 01 листопада 2019 року прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти ОСОБА_1 , розміщені на його банківських рахунках, в тому числі на рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції України (тут і далі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі врегульовані правовими нормами Закону України «Про виконавче провадження», а також Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів».

За приписами ч. 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

З огляду на приписи абз. 2 ч. 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

З матеріалів справи вбачається, а відповідачем не було заперечено за час її розгляду, що місцем проживання, перебування боржника - ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 . В той же час, виконавче провадження було відкрито відповідачем у м. Києві, тобто у виконавчому окрузі відповідача, що підтверджується даними Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Надаючи оцінку відповідності прийнятій відповідачем постанові про відкриття виконавчого провадження нормам закону з огляду на можливе застосування ним процедури відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням майна боржника, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно зі статтею 3 наведеного Закону, кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Картковий рахунок - це банківський поточний картковий рахунок Клієнта, який відкривається на договірній основі для обліку грошових коштів Клієнта та здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. По картковому рахунку проводиться облік операцій за платіжними картками Клієнта.

Отже, місцезнаходженням майна є не місце розташування самого банку, де відкритий рахунок, а самі банківські рахунки чи електронні гаманці, на яких обліковуються кошти та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою відповідних платіжних інструментів, однак такі рахунки або електронні гаманці не є майном у розумінні положень статті 190 Цивільного кодексу України, оскільки вони не є окремими речами чи їх сукупністю, а фактично вони є засобом обліку руху грошових коштів та призначені для виконання клієнтами платіжних систем певних операцій.

Статтею 190 Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 цього ж Кодексу).

Відповідно, в розумінні статті 190 Цивільного кодексу України майном є власне грошові кошти, що зберігаються на банківських рахунках особи, а не самі рахунки, відкриті у банківській установі.

Таким чином, суд визнає безпідставними протилежні доводи, наведені у відзиві відповідача.

Так, відповідачем до справи було долучено матеріали виконавчого провадження №60294167, в тому числі подані стягувачем документи про примусове виконання виконавчого напису № 3370 від 05 вересня 2019 року виданого приватним нотаріусом ІМНО Київської області Кондратюк В.С. про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 28 761, 26 грн. на користь АТ «Банк Форвард».

З таких документів вбачається, що стягувач у виконавчому провадженні №60294167 прямо наполягав на відкритті відповідного виконавчого провадження за місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника. При цьому, приватному виконавцю надавались відомості про наявність у позивача банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у АТ «БАНК ФОРВАРД», який, в свою чергу, розташований у м. Києві.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних доказів про наявність у приватного виконавця станом на час відкриття виконавчого провадження відомостей про те, що на будь-якому картковому рахунку, який, на його думку, належить позивачу, відкритому у банківській установі, місцезнаходженням якої є м. Київ, знаходяться грошові кошти, що давало б підстави вважати їх майном боржника та, відповідно, можливість визначати за допомогою цього місцезнаходження майна боржника.

Отже, відповідачем не додержано вимоги статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження її майна (м. Суми), а в іншому виконавчому окрузі (м. Київ).

Наведена вище правова позиція узгоджується з судовою практикою, сформованою, зокрема, Шостим апеляційним адміністративним судом при розгляді справи №640/14173/19.

Враховуючи наведене, оскаржувана постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження № 60294167 від 11 жовтня 2019 року, як і похідна від неї постанова про арешт коштів боржника від 01 листопада 2019 року, є протиправними та підлягають скасуванню у судовому порядку.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем в межах досліджуваних у даній справі правовідносин, приймались рішення, які не відповідають вказаним у ч. 2 статті 2 КАС України критеріям.

Щодо питання розподілу судових витрат, необхідно зазначити наступне.

В своєму позові позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 5 384, 20 грн., що складаються з судового збору (384, 20 грн.) та витрат на професійну правничу допомогу (5 000, 00 грн.).

Так, до позовної заяви було додано квитанцію, яка, на думку позивача, підтверджує здійснення ним витрат на професійну правничу допомогу на суму 5 000, 00 грн.

Відповідно до статі 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Між тим, позивачем не було дотримано вказаних процесуальних вимог в частині надання суду доказів здійснення витрат на правничу допомогу, зокрема не було надано як самого договору про надання правничої допомоги так і доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги).

Разом з тим, позивачем було додано до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору на загальну суму 768, 40 грн.

Згідно зі статтею 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача виключно понесені ним судові витрати у розмірі 768, 40 грн. (судовий збір).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни (02094, місто Київ, вулиця Юрія Поправки, будинок 6, офіс 15) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати прийняті в межах виконавчого провадження № 60294167 постанови приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 11 жовтня 2019 року та про арешт коштів боржника від 01 листопада 2019 року.

Стягнути за рахунок приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

За правилами ч. 6 статті 287 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк