Справа № 140/15/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року ЛуцькСправа № 140/15/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій щодо не зарахування до страхового стажу для обчислення пенсії періоду роботи з 01.07.2015 по 15.09.2017 на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2 та зобов`язання зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для здійснення перерахунку призначеної пенсії та здійснити перерахунок і виплату пенсії з врахуванням даного страхового стажу з дати призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зверталася до відповідача із заявою щодо перерахунку страхового стажу відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 24.12.2019 №1400/Л-01 позивачу відмовлено у перерахунку страхового стажу, оскільки відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу інформація про сплату страхових внесків з 01.07.2015 по 15.09.2017 у ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2 відсутня, а тому відповідач не вбачає підстав для зарахування вищевказаного періоду до страхового стажу.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки страхувальник (роботодавець) ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2 щомісячно здійснював відрахування страхових внесків із заробітної плати позивача та сплачували страхові внески за нього, а факт не зарахування сум страхових внесків, сплачених із заробітної плати позивача, на банківський рахунок Пенсійного фонду за відсутності його вини, не є підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду з 01.07.2015 по 15.09.2017.

З наведених підстав просила позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву від 22.01.2020 (а.с. 22-26) представник відповідача позовні вимоги не визнав. Зазначив, що ОСОБА_1 26.08.2008 призначено пенсію по віку, як матері інваліда з дитинства, що виховала його до шестирічного віку, відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України № 1058. При призначенні пенсії страховий стаж позивача становив 32 роки 09 місяців 11 днів. Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати та неодноразово зверталась до відповідача за перерахунком пенсії з врахуванням стажу роботи.

16.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з повідомленням про звільнення з роботи та з заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.08.2014 по 28.02.2018. При проведенні перерахунку пенсії до страхового стажу не враховано період роботи з 01.07.2015 по 15.09.2017 на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2. Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 24.12.2019 №1400/Л-01 позивачу було повідомлено, що законних підстав для зарахування страхового стажу періоду роботи з 01.07.2015 по 15.09.2017 на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2 немає, оскільки відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу інформація про сплату страхових внесків з 01.07.2015 по 15.09.2017, за період роботи позивача на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2 відсутня. Наголошує на тому, що ОСОБА_1 із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням періоду роботи з 01.07.2015 по 15.09.2017 звернулася до відповідача 16.12.2019, а тому вимога позивача про здійснення перерахунку і виплати пенсії, з урахуванням даного страхового стажу з дати призначення пенсії є необгрунтованою та безпідставною.

З наведених підстав просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а також відмовити у стягненні на користь позивача витрат на оплату правової допомоги у розмірі 3000 грн, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження укладення нею договору про надання правової допомоги, квитанції про сплату вказаних коштів та розрахунків, які б підтверджували обґрунтованість суми витрат на правничу допомогу.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області з 22.08.2008 та отримує пенсію як мати інваліда з дитинства, що підтверджується протоколом про призначення пенсії за віком № 91397 від 22.08.2008 (а.с. 29).

З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що позивач, продовжуючи працювати, неодноразово зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з відповідними заявами про перерахунок пенсії з врахуванням стажу роботи (а.с. 34, 48, 52, 55) на підставі чого їй робився такий перерахунок.

16.12.2019 позивач звернулася до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.08.2014 по 28.02.2018 на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2 (а.с. 60)

При проведенні перерахунку пенсії до страхового стажу ОСОБА_2 не враховано період роботи з 01.07.2015 по 15.09.2017 на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 24.12.2019 №1400/Л-01 позивачу було повідомлено, що законних підстав для зарахування страхового стажу періоду роботи з 01.07.2015 по 15.09.2017 на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2 немає, оскільки відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу інформація про сплату страхових внесків з 01.07.2015 по 15.09.2017, за період роботи позивача на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2 відсутня.

Позивач, не погодившись із не зарахуванням до її страхового стажу періоду роботи з 01.07.2015 по 15.09.2017 на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2, звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач не довів правомірність оскаржуваних в даній адміністративній справі дій, з огляду на таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

За приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону №1058-IV з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється персоніфікований облік.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону № 1058-IV).

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім того, згідно із частиною шостою статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08 липня 2010 року №2464-VI (з наступними змінами та доповненнями) за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.07.2015 по 15.09.2017 на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2 у зв`язку з відсутністю у відповідача даних про сплату страхових внесків.

З наявних в матеріалах справи індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) від 02.10.2019 вбачається, що позивачу у період з 01.07.2015 по 15.09.2017 на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2 нараховувалася та виплачувалася заробітна плата, з якої нараховувався єдиний соціальний внесок (а.с.10-11)

Системний аналіз даних нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

В свою чергу, як вбачається з відповіді ГУ ДПС у Волинській області від 20.12.2019 №1165/3/03-20-13-01-06, відсутність за даними системи персоніфікованого обліку відомостей про сплату страхових внесків по застрахованим особам обумовлена тим, що у ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2 наявна заборгованість зі сплати страхових внесків, у зв`язку із чим зарахування поточних платежів відбувалося в рахунок погашення заборгованості (а.с.14-15).

При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися та сплачувалися страхові внески.

Таким чином, оскільки з наявних у справі письмових доказів вбачається, що в період роботи на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2 з 01.07.2015 по 15.09.2017 позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу вищевказаний період роботи.

Відповідно до ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.07.2015 по 15.09.2017 на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.07.2015 по 06.09.2017 на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2.

При цьому не підлягають до задоволення позовні вимоги про позивача про зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії з врахуванням даного страхового стажу саме з дати призначення пенсії 22.08.2008 з огляду на наступне.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області з 22.08.2008 та отримує пенсію як мати інваліда з дитинства, що підтверджується протоколом про призначення пенсії за віком № 91397 від 22.08.2008. Перебуваючи на пенсії, та продовжуючи працювати, позивач неодноразово зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з відповідними заявами про перерахунок пенсії з врахуванням стажу роботи на підставі чого їй робився такий перерахунок.

Спір виник у зв`язку із не зарахуванням до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.07.2015 по 15.09.2017 на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2. Водночас, з заявою про зарахування спірного періоду позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області 16.12.2019 (а.с. 60), тому саме з цієї дати слід зробити перерахунок і виплату пенсії з врахуванням даного страхового стажу.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, які складаються зі сплати судового збору 768, 40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000, 00 грн.

Згідно із частиною першою та третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 вказаної статті при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Волинській області на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 384 грн 20 коп.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Всупереч наведеному, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження укладення нею договору про надання правової допомоги, квитанції про сплату вказаних коштів та розрахунків, які б підтверджували обґрунтованість суми витрат на правничу допомогу, у зв`язку із чим суд відмовляє позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000, 00 грн.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.07.2015 по 15.09.2017 на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.07.2015 по 15.09.2017 на ДП Луцький комбінат хлібопродуктів №2 та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням вказаного страхового стажу, з 16 грудня 2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22В, )

Суддя Т.М. Димарчук