Справа № 200/13099/19-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 р. Справа№200/13099/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., при секретарі судового засідання Оганянц О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 23 квітня 2019 року № 1785 та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 23 квітня 2019 року № 1785 та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що він, маючи достатньо трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, звернувся 17.04.2019 року за призначенням пенсії до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. Позивач зазначає, що ним були надані всі необхідні документи, що підтверджують страховий та пільговий стаж, який враховується для призначення пільгової пенсії. Проте рішенням Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1785 від 23.04.2019 року, яке отримано позивачем лише 30.08.2019 року, ОСОБА_1 було відмовлено в призначені пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідачем було зараховано до загального страхового стажу позивача 20 років 2 місяці 19 днів, в тому числі пільговий стаж - 19 років 10 місяців 28 днів. Не зараховано до страхового стажу: періоди роботи позивача на підприємстві ВП «Шахта «Золоте» з 19.08.1993 року по 05.10.1994 року та з 21.10.1994 року по 04.12.1995 року - електрослюсарем чергового по ремонту устаткування з тих підстав, що відсутній запис в трудовій книжці та у зв`язку із необхідністю перевірки довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; період роботи з 27.09.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2017 року по 31.03.2019 року на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за вказані періоди до МДЗ України (форма ОК-5 від 19.04.2019 року); з 01.04.2019 року по 08.04.2019 року на підприємстві ВП Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати за вказаний період до МДЗ України (форма ОК-5 від 19.04.2019 року). Не зараховано до пільгового стажу позивача: період його роботи з 17.12.2007 року по 16.09.2010 року на підприємстві ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька» з підстав не перереєстрації підприємства на підконтрольній українській владі території та у зв`язку з відсутністю пільгової довідки; період роботи позивача з 08.10.1997 року по 29.07.1998 року на підприємстві ВП Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» у зв`язку із неотриманням акту перевірки.

Позивач зазначає, що наданий ним оригінал трудової книжки, що була видана на підприємстві ВП «Шахта Золоте», яку відповідач помилково вважає дублікатом, була заведена без серії та номеру, оскільки на час її заведення в наявності були відсутні трудові книжки із зазначенням серії та номеру. Пізніше, в період його роботи з 18.08.1999 року по 27.06.2001 року на ВП «Шахта Золоте» трудову книжку позивача без серії та номеру було замінено на трудову книжку серії НОМЕР_1 з відповідним перенесенням попередніх записів до неї, але працівником відділу кадрів, який оформлював зазначену трудову книжку, помилково не включено запис щодо періоду роботи позивача на ВП «Шахта Золоте» з 21.10.1994 року на посаді електрослюсаря чергового по ремонту устаткування третього розряду, потім з 04.12.1995 року по 06.12.1995 року на посаді електрослюсаря підземного третього розряду. Зазначене підтверджується довідкою № 531 від 27.11.2017 року, яка завірена належним чином печаткою та штампом підприємства.

Такі дії відповідача позивач вважає протиправними та такими, що порушують його права та інтереси, у зв`язку із чим позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23.04.2019 року № 1785 щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу, який враховується для призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивача, до пільгового стажу: періоду проходження строкової служби з 11.12.1995 року по 17.06.1997 року; періоду роботи з 17.12.2007 року по 16.09.2010 року на підприємстві ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька»; періоду роботи з 04.12.1995 року по 06.12.1995 року та з 07.07.1997 року по 13.08.1997 року на підприємстві ВП «Шахта Золоте»; періоду роботи з 08.10.1997 року по 26.05.1999 року на підприємстві ВП Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля"; до стахового стажу: періоду роботи з 19.08.1993 року по 05.10.1994 року та з 21.10.1994 року по 04.12.1995 року на посаді електрослюсаря чергового по ремонту устаткування на підприємстві ВП «Шахта Золоте»; періоду роботи з 27.09.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2017 року по 31.03.2019 року на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»;

- зобов`язати відповідача зарахувати до його пільгового стажу період проходження ним строкової військової служби з 11.12.1995 року по 17.06.1997 року; періоди його роботи з 17.12.2007 року по 16.09.2010 року на підприємстві ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька»; періоду його роботи з 04.12.1995 року по 06.12.1995 року та з 07.07.1997 року по 13.08.1997 року на підприємстві ВП «Шахта Золоте»; період його роботи з 08.10.1997 року по 26.05.1999 року на підприємстві ВП Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля»;

- зобов`язати відповідача переглянути рішення № 1785 від 23.04.2019 року.

Відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами відповідач зазначив, що ОСОБА_1 звернувся 17.04.2019 року до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою № 649 про призначення пенсії. Відповідно до наданих позивачем документів, його страховий стаж склав 20 років 2місяці 19 днів. З них підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах складає 19 років 10 місяців 28 днів. В тому числі за ст. 14-20 - шахтарі, складає 14 років 6 місяців 20 днів, за ст. 14-25 - шахтарі, складає 1 рік 10 місяців 8 днів.

Відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 04.12.1995 року по 06.12.1995 року з підстав відсутності довідки про підземні спуски на підприємстві ВП «Шахта Золоте»; з 07.07.1997 року по 13.08.1997 року, оскільки відсутній запис в трудовій книжці, довідка підлягає перевірці; з 08.10.1997 року по 29.07.1998 року на підприємстві ВП Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з підстав очікування акту перевірки; з 17.12.2007 року по 16.09.2010 року на підприємстві ОП «Шахта ім. Засядька» з підстав перереєстрації підприємства на підконтрольну український владі територію та у зв`язку із ненаданням пільгової довідки. Після надходження акту перевірки стаж буде переглянуто.

До страхового стажу позивача не зараховані періоди його роботи: з 27.09.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2017 року по 31.03.2019 року на підприємстві ВП Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за вказані періоди до МДЗ України (форма ОК-5 від 19.04.2019 року); з 01.04.2019 року по 08.04.2019 року на підприємстві ВП Шахта 1-3 «Новогродіська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати за цей період до МДЗ України (форма ОК-5 від 19.04.2019 року); з 19.08.1993 року по 05.10.1994 року та з 21.10.1994 року по 06.12.1995 року на підприємстві ВП «Шахта Золоте», оскільки відсутній запис в дублікаті трудової книжки виданої 14.06.1999 року та у зв`язку із необхідністю перевірки довідки.

Період проходження позивачем строкової військової служби не включено до розрахунку пільгового стажу, оскільки не зараховано періоди його роботи до призову на вказану службу на підприємстві ВП «Шахта Золоте» з 04.12.1995 року по 06.12.1995 року у зв`язку із відсутністю довідки про підземні спуски та після звільнення зі строкової служби з 07.07.1997 року по 13.08.1997 року з підстав відсутності відповідного запису в трудовій книжці та у зв`язку із необхідністю перевірки наданої позивачем довідки.

Позивачу відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю пільгового стажу 25 років на підземних роботах, тому, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою від 15.11.2019 року Донецький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 23 квітня 2019 року № 1785 та зобов`язання вчинити певні дії. Суд визнав поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та, як наслідок, поновив такий строк. Розгляд справи суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 11.12.2019 року о 10 годині 20 хвилин.

Розгляд адміністративної справи суд вирішив проводити за правилами загального позовного провадження, про що 11.12.2019 року суд прийняв відповідну ухвалу. Цією ж ухвалою суд замінив засідання по суті підготовчим засіданням та продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів. Підготовче засідання призначено на 22.01.2020 року о 10 год 20 хв.

Розгляд справи перенесено з 22.01.2020 року на 13.02.2020 року о 10 год. 30 хв у зв`язку із перебуванням головуючої судді у справі на лікарняному.

Підготовче провадження у справі суд закрив ухвалою від 13.02.2020 року, призначив судовий розгляд справи по суті на 27.02.2020 року о 12 год. 00 хв.

Позивач, представник відповідача на судове засідання не з`явились, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялись судом належним чином.

В матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без його участі.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_2 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-15).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи позивач звернувся 17.04.2019 року до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 4, 24, 56). До заяви позивач додав наступні документи: копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14.06.1999 року; копію військового квитка серії НОМЕР_3 від 08.12.1995 року; довідки, що видані ВП шахта «Золоте» від 27.11.2017 року № 531 про факт роботи; довідку, видану підприємством ВП Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» № 04-22/1377 від 25.04.2019 року про факт роботи; довідку № 296 від 22.03.2018 року, що видана підприємством ВП шахта «Золоте» про особливий характер роботи; довідку про підземні спуски в шахту, видану 22.03.2018 року № 297 ВП шахта «Золоте»; копії наказів про атестацію робочих місць на ВП шахта «Золоте»; довідки про особливий характер роботи, видані підприємством ВП Шахта «Котляревська» ДП «Селидівугілля» № 04-22/436 від 18.02.2019 року; довідки про особливий характер роботи, видані підприємством ВП Шахта 1 - 3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» № 26/200 від 16.04.2019 року, № 32 від 08.04.2019 року (а.с. 24).

За наслідком розгляду поданої заяви та доданих до неї документів 23.04.2019 року рішенням Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1785 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах. У рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 20 років 2 місяці та 19 днів; стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах складає 19 років 10 місяців 28 днів, в тому числі за ст. 14-20 - шахтарі складає 14 років 6 місяців 20 днів, за ст. 14-25 - шахтарі складає 1 рік 10 місяців 8 днів (а.с.24).

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 21-23) у спірні періоди позивач:

- з 19.08.1993 року по 05.10.1994 року працював на посаді учня електрослюсаря чергового на підприємстві ВП «шахта Золоте»;

- з 11.12.1995 року по 17.06.1997 року проходив військову службу;

- з 07.07.1997 року по 13.08.1997 року працював на посаді електрослюсаря підземного третього розряду з повним робочим днем під землею на Державному відокремленому підрозділі «шахта Золоте»;

- з 08.10.1997 року по 20.04.1998 року працював на посаді електрослюсаря третього розряду з повним робочим днем під землею на ДВАТ Шахта «Росія» ДП ДХК «Селидіввугілля»;

- з 20.04.1998 року по 21.04.1998 року працював на посаді учня прохідника з повним робочим днем під землею на ДВАТ Шахта «Росія» ДП ДХК «Селидіввугілля»;

- з 21.04.1998 року по 28.07.1998 року проходив практику учня прохідника з повним робочим днем під землею на ДВАТ Шахта «Росія» ДП ДХК «Селидіввугілля»;

- з 29.07.1998 року по 26.05.1999 року працював на посаді прохідника п`ятого розряду з повним робочим днем у шахті на ДВАТ Шахта «Росія» ДП ДХК «Селидіввугілля»;

- з 17.12.2007 року по 16.09.2010 на посаді прохідника п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті на Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядька»;

- з 27.09.2010 року працює по теперішній час на посаді прохідника п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті на ГП «Селидовуголь» ОП «Шахта 1-3 « Новогродівська».

Проходження позивачем військової строкової служби також підтверджено воєнним квитком серії НОМЕР_3 від 08.12.1995 року, з якого вбачається, що позивач дійсно проходив строкову військову службу у період з 11.12.1995 року по 17.06.1997 року (а.с. 16-20).

Період роботи позивача з 21.10.1994 року на посаді електрослюсаря чергового по ремонту обладнання третього розряду на ВП шахта «Золоте», а також період роботи позивача з 04.12.1995 року по 06.12.1995 року на посаді електрослюсаря підземного третього розряду на ВП шахта «Золоте» підтверджено довідкою від 27.11.2017 року № 531, що видано ВП шахта «Золоте» (а.с. 44).

Трудовий стаж для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджується довідкою від 22.03.2018 року № 296, з якої вбачається, що, зокрема, у оскаржувані періоди ОСОБА_1 працював повний робочий день на ВП шахта «Золоте» у період з 07.07.1997 року по 11.07.1997 року на посаді, що передбачена Списком № 1; у період з 12.07.1997 року по 13.08.1997 року працював повний робочий день на посаді, що передбачена Списком № 1 (а.с. 42).

Також довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що видана 18.03.2019 року Публічним акціонерним товариством «Шахта імені О.Ф. Засядька», підтверджено повний робочий день позивача у шахті у період: з 17.12.2007 року по 18.12.2007 року навчання в учбовому пункті, з 19.12.2007 року по 16.09.2010 року виконання робіт прохідника (а.с. 49).

Довідками, що видані ВП Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Слидіввугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 08.04.2019 року № 32 підтверджується робота позивача на посаді прохідника з повним робочим днем у шахті у період з 02.08.2016 року по по 08.04.2019 року та з 27.09.2010 року по 12.03.2013 року (а.с. 50, 51).

Довідкою від 11.09.2019 року № 283109, що видана Відокремленим підрозділом Шахта «1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля», підтверджено нарахування та сплату позивачу заробітної плати, а також нарахування і перерахування ЄСВ в Пенсійний фонд України м. Новогродівки за період з 27.09.2010 року по 31.12.2010 року (а.с. 40).

Також довідкою від 11.09.2019 року № 284109 підтверджено період роботи позивача на ВП шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», а також підтверджено нарахування та виплату останньому заробітної плати та нарахування і перерахування в ДФС ЄСВ за період з 01.01.2017 року по 30.04.2019 року (а.с. 41).

Як вбачається із довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.10.2019 року № 04-22/2906, виданою ВП Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» ОСОБА_1 працював на посаді, що передбачена Списком № 1 на шахті «Росія`у період: з 08.10.1997 року по 20.04.1998 року на посаді електрослюсаря підземного; у період з 20.04.1998 року по 21.04.1998 року працював на посаді учня гірника та отримував ставку підземного робітника ; у період з 21.04.1998 року по 28.05.1998 року проходив курси з відривом від виробництва та отримував та отримував тарифну ставку з попередньої професії; у період з 28.05.1998 року по 29.07.1998 року проходив практику учня прохідника та отримував ставку підземного робітника; у період з 29.07.1998 року по 26.05.1999 року працював на посаді прохідника (а.с. 45, 46).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України від 31.03.1994 року № 202, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Як вбачається зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що відповідачем неправомірно не зараховано період роботи позивача з 07.07.1997 року по 13.08.1997 року на ВП шахта «Золоте» з підстав відсутності відповідного запису в його трудовій книжці, оскільки зазначений період підтверджується записом в трудовій книжці позивача (№ 4).

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Підтвердженням (доказом), що позивач, у оскаржуваний період (який не зараховано позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжці.

Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Як зазначає, у своєму позові ОСОБА_1 , записи в трудовій книжці за періоди його роботи з 21.10.1994 року по 06.12.1995 року на ВП «Шахта Золоте» відсутні у зв`язку із помилковим не включенням їх працівником відділу кадрів.

Суд зазначає, що вищевказані записи дійсно відсутні в трудовій книжці позивача, але в матеріалах справи наявна довідка, з якої вбачається, що позивач дійсно працював у вказані періоди на ВП «Шахта Золоте» (а.с. 44).

Суд зауважує, що Верховний Суд сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 2 жовтня 2018 року (справа № 569/14531/16-а), проаналізував положення ст. 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії», в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів», у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих підприємствами, установами, закладами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій українською владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на соціальне забезпечення в належному розмірі.

Трудовий стаж позивач набув у період, коли м. Донецьк та м. Золоте Луганської області, перебували під контролем української влади, і підприємства, які видали довідки позивачеві, також були утворені відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, в тому числі документи щодо заробітної плати позивача, були сформовані до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

Тобто, відомості, які зафіксовані у довідках (а.с. 44, 49), випливають зі змісту документів, які були складені до тимчасової окупації території України.

При цьому, суд зазначає, що доказів щодо їх недостовірності відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, який заперечує проти адміністративного позову, не надано.

Суд наголошує, що згідно з практикою Європейського Суду з Прав Людини пенсія підпадає під захист ст. 1 Протоколу 1 (право власності). Зокрема, у своїй практиці ЄСПЛ інтерпретує поняття «майно» дуже широко, та зараховує до нього рухоме і нерухоме майно, а також майнові і немайнові інтереси. Суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що позбавлення особи майна є втручанням у право власності особи (зокрема, у справах Andrejeva v. Latvia (App. № 55707/00, § 77) Stummer v. Austria (App. № 37452/02, § 82), ЄСПЛ підтвердив, що принципи, які застосовуються у справах щодо порушення ст. 1 Протоколу 1, поширюються на пенсії). Якщо чинне законодавство держави передбачає пенсійні виплати, це повинно розглядатись як таке, що генерує майновий інтерес (Carson and Others v. the United Kingdom, App. № 42184/05, § 64, Lakicervic and others v. Monte).

У справі Muller v. Austria (App. 5879/72) на той час Європейська комісія з прав людини встановила, що коли особа робить обов`язкові внески до пенсійного фонду, в неї виникає право власності на частку цього фонду.

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку щодо неправомірного відповідачем не зарахування періодів роботи позивача: з 04.12.1995 року по 06.12.1995 року, з 07.07.1997 року по 13.08.1997 року, з 08.10.1997 року по 26.05.1999 року, з 17.12.2007 року по 16.09.2010 року, з 19.08.1993 року по 05.10.1994 року та з 21.10.1994 року по 04.12.1995 року.

Також суд зауважує, що пунктом 4.7 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій № 22-1 від 25.11.2005 року передбачено, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до п. 1.7 Порядку № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі (за висновком органу Пенсійного фонду) необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Крім цього, згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до підприємств, на яких працював позивач, з метою отримання додаткових документів, або підтверджень тих чи інших обставин.

Щодо не врахування відповідачем до страхового стажу періоду роботи позивача на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродіська» ДП «Селидіввугілля» з 27.09.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2017 року по 31.03.2019 року у зв`язку із відсутністю сплати внесків підприємством на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд зазначає наступне.

Згідно із абз. 1 ч.1 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058).

За приписами ч.6 ст.20 Закону № 1058, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058)

Згідно із п.10 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010, № 2464-VI ( далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч.1 ст.4 Закону № 2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Згідно із ч. 2 ст. 25 Закону № 2464-VI, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171).

Згідно із ч. 1 ст. 16 Закону № 1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі.

З аналізу наведених норм законів суд приходить до висновку, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права позивача на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку, внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачу в зарахуванні до його страхового стажу періоду роботи на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродіська» ДП «Селидіввугілля» з 27.09.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2017 року по 31.03.2019 року.

Стосовно включення до пільгового стажу строкової військової служби, суд зазначає наступне.

Умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії, є, зокрема, факт роботи особи на момент призову за професією чи обіймання посади, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно з абзацу 1 частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII і абзац 2 частини першої статті 2 Закону № 2232-XII).

Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією чи займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону № 1788-XII або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону Закон №2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час проходження строкової військової служби, який зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинен перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З матеріалів справи вбачається, що військовій службі передувало влаштування позивача на роботу 04.12.1995 року на підприємство ВП шахта «Золоте» за професією електрослюсаря підземного третього розряду з повним робочим днем під землею.

Оскільки суд дійшов висновку щодо неправомірного не зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду його роботи, який передував призову на строкову військову службу, суд вважає, що як наслідок є підстави для зарахування строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене вище, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 , самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним).

А саме, оскаржуване рішення відповідача підлягає визнанню протиправним та скасуванню із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.04.2019 року № 649 про призначення пенсії згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши спірні періоди до його стажу.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 768, 40 грн. згідно квитанції від 29.10.2019 року (а.с.3).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 768, 40 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 139, 244-250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6) про визнання протиправним та скасування рішення від 23 квітня 2019 року № 1785 та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23.04.2019 року № 1785 «Про відмову в призначенні пенсії» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.04.2019 року № 649 про призначення пенсії згідно з п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши, до пільгового стажу: проходження військової строкової служби з 11.12.1995 року по 17.06.1997 року, періоду роботи з 17.12.2007 року по 16.09.2010 року на підприємстві ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька», періоду роботи з 04.12.1995 року по 06.12.1995 року та з 07.07.1997 року по 13.08.1997 року на підприємстві ВП шахта «Золоте», періоду роботи з 08.10.1997 року по 26.05.1999 року на підприємстві ВП Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля»; до страхового стажу: період роботи з 19.08.1993 року по 05.10.1994 року та з 21.10.1994 року по 04.12.1995 року на підприємстві ВП шахта «Золоте», період роботи з 27.09.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2017 року по 31.03.2019 року на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля».

Стягнути з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 768, 40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.03.2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб