Справа № 440/2598/19
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2020-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 березня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2598/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Слободянюк Н.І., суддів Сич С.С., Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Конституційного Суду України про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Конституційного Суду України про зобов`язання надати запитану у запиті від 18 червня 2019 року публічну інформацію - електронні копії всіх конституційних скарг, поданих до Конституційного Суду України за період з 30 червня 2016 року по 18 червня 2019 рок, по яким суд відмовив у відкритті конституційних проваджень, відкрив конституційні провадження і закрив їх, прийняв рішення по суті конституційних скарг /а.с.5-8/.

В обґрунтування позовної вимоги позивач посилався на ту обставину, що листом від 16 липня 2019 року Конституційним Судом України надано короткий опис змісту конституційних скарг, поданих до Конституційного Суду України за період із 30 вересня 2016 року по 18 червня 2019 року, а самі конституційні скарги на запит позивача від 18 червня 2019 року не надано, чим порушено відповідачем право позивача на доступ до публічної інформації відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/2598/19, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с.2-3/.

07 серпня 2019 року до суду надійшов відзив Конституційного Суду України на позовну заяву /а.с. 18-24/, в якому зазначено, що інформація (резюме до конституційної скарги) створюється працівниками Секретаріату Конституційного Суду України шляхом опрацювання усього масиву кореспонденції, яка надходить на адресу Конституційного Суду України із вичлененням трьох категорій конституційних скарг, які бажає отримати ОСОБА_1 (скарги, за якими Конституційний Суд України прийняв ухвали про відмову у відкритті конституційного провадження; відкрив конституційне провадження і згодом закрив його; прийняв рішення у справі (завершив розгляд). Оскільки запит позивача пов`язаний із створенням та наданням великого обсягу інформації (підлягає опрацюванню 449 скарг), його виконання потребує певного часу, а тому ОСОБА_1 був повідомлений про те, що запитувана інформація буде надаватися йому поблоково, в міру готовності. Вимога позивача отримати саме копії всіх конституційних скарг суперечить рішенню Полтавського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі №440/207/19 та ухвалам Полтавського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року та від 25 липня 2019 року у зазначеній справі. З огляду на вказане, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позовної вимоги.

21 серпня 2019 року від Конституційного Суду України до суду надійшли додаткові пояснення /а.с.28-37/, в яких відповідач вказав, що право особи на отримання інформації не є абсолютним та може бути обмеженим з метою недопущення збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її попередньої згоди. Оскільки відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про Конституційний Суд України" конституційна скарга містить конфіденційну інформацію, то лише фізична особа, якої стосується така конфіденційна інформація, може вільно та на власний розсуд визначити порядок ознайомлення з нею інших осіб. Конституційний Суд України не створює таку інформацію та не є її володільцем, а тому вказана інформація не може надаватися ним для ознайомлення третім особам та її надання може становити втручання у конфіденційну інформацію.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Конституційного Суду України про зобов`язання вчинити певні дії /а.с.35-39/.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19 залишено без змін /а.с.87-93/.

07 лютого 2020 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19, в якій заявник просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19 та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі: зобов`язати Конституційний Суд України надати запитану у запиті від 18 червня 2019 року інформацію - електронні копії всіх конституційних скарг, поданих до Конституційного Суду України за період з 30 червня 2016 року по 18 червня 2019 рок, по яким суд відмовив у відкритті конституційних проваджень, відкрив конституційні провадження і закрив їх, прийняв рішення по суті конституційних скарг/а.с.101-102/.

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Першого сенату Конституційного Суду України від 22 січня 2020 року у справі № 3-154/2019 (3522/19) визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) положення другого речення частини четвертої статті 42 Закону України "Про Конституційний Суд України". У вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що обмеження, встановлене у другому реченні частини четвертої статті 42 Закону України "Про Конституційний Суд України", стосовно ненадання за запитами інформації щодо матеріалів справи має тимчасовий характер і завершується одночасно із закінченням розгляду Конституційним Судом України справи. Враховуючи, що запитувана позивачем інформація стосувалася лише тих справ, розгляд по яким вже завершений, заборона на поширення матеріалів справи (в тому числі конституційних скарг), яка передбачена другим реченням частини четвертої статті 42 Закону України "Про Конституційний Суд України", не діяла. А відтак, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19 протиправно відмовлено у задоволенні його позовних вимог.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19 та вирішено здійснювати розгляд такої заяви колегією у складі трьох суддів у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, а також призначено судове засідання /а.с.116-117/.

26 лютого 2020 року до суду надійшов відзив на заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за виключними обставинами /а.с.121-126/, в якому Конституційний Суд України зазначив, що тексти конституційних скарг містять персональні дані особи (конфіденційну інформацію) та не є публічною інформацією, а тому Конституційним Судом України надано позивачу інформацію стосовно конституційних скарг, а не самі тексти конституційних скарг. Правомірність таких дій відповідача підтверджена рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі №440/2598/19 та рішенням Конституційного Суду України від 22 січня 2020 року №1-р(І).

03 березня 2020 року до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі /а.с.131/.

У судове засідання 06 березня 2020 року учасники справи не з`явилися, будучи належними чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання /а.с. 120, 130/.

Згідно з частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частиною першою статті 205 згаданого Кодексу передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом першим частини третьої цієї статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на те, що позивач заявив клопотання про розгляд справи без його участі, а відповідач явку свого уповноваженого представника до суду не забезпечив та про причини неявки не повідомив, колегія суддів визнала за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що в судове засідання учасники справи не з`явилися та відсутні потреби заслухати свідка чи експерта, колегія суддів вирішила розглянути заяву у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, колегія суддів встановила наступні обставини.

18 червня 2019 року до Конституційного Суду України надійшов запит ОСОБА_1 про надання копій всіх конституційних скарг, поданих до КСУ за період із 30 вересня 2016 року по 18 червня 2019 року, по яким суд: відмовив у відкритті конституційних проваджень, відкрив конституційне провадження і згодом закрив його; прийняв рішення у справі (завершив розгляд). При цьому ОСОБА_1 просив скарги всіх трьох категорій згрупувати та надати окремо. У цьому ж запиті ОСОБА_1 не заперечував проти продовження строку розгляду запиту з огляду на значний об`єм запитуваної інформації, а відповідь і запитані документи просив надіслати в електронному (відсканованому) вигляді на його електронну пошту /а.с 10/.

Листом Конституційного Суду України № 4/1-15-18/2563 від 21 червня 2019 року /а.с. 11/ громадянину ОСОБА_1 повідомлено, що за період з 30 вересня 2016 року по 18 червня 2019 року за конституційними скаргами, які надійшли до Конституційного Суду України, прийнято 441 ухвалу про відмову у відкритті конституційного провадження, 3 ухвали про закриття конституційного провадження та 5 рішень у справі. Оскільки запит пов`язаний із створенням та наданням великого обсягу інформації (підлягає опрацюванню 449 скарг), його виконання потребує певного часу, а тому запитувана інформація буде надаватися йому поблоково, в міру готовності. В рамках першого блоку запитувачу надана інформація (у вигляді відповідних резюме) щодо скарг, опрацьованих в Конституційному Суді України у 2019 році.

Листом Конституційного Суду України № 4-11/2-18/3065 від 16 липня 2019 року /а.с. 12-15/ громадянину ОСОБА_1 повідомлено про надання інформації в електронному вигляді стосовно конституційних скарг, за якими ухвалено акти Конституційного Суду України. Інформація згрупована за датою реєстрації документів (окремо виділені по роках ухвали сенатів, рішення сенатів, рішення Великої палати). Запитувачу також надані підготовлені працівниками Секретаріату Конституційного Суду України резюме на конституційні скарги за 2018-2019 роки.

Позивач вважав, що КСУ, надавши резюме на конституційні скарги, а не копії вказаних скарг, ухилився від виконання запиту і обмежив його в доступі до інформації, яку він має право отримати, а відтак порушив норми Закону України "Про доступ до публічної інформації", у зв`язку із чим звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 та приймаючи відповідне рішення від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19, Полтавський окружний адміністративний суд застосував положення частини другої статті 1, статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", пункту 3 частини третьої статті 42, статей 55-56, 71 Закону України "Про Конституційний Суд України", статті 21 Закону України "Про інформацію", рішення Конституційного Суду України №2-рп від 20 січня 2012 року та дійшов висновків про те, що конституційна скарга містить персональну інформацію про особу, яка звернулась до Конституційного Суду України; конфіденційну інформацію про цю особу, у певних випадках і про інших осіб; їх психічний чи фізичний стан, обставини подій, участь у яких може ідентифікувати особу тощо. Для опрацювання цієї інформації необхідно отримати згоду від автора конституційної скарги та така скарга не є публічною інформацією у розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації". Оскільки авторами конституційних скарг (за підрахунками Конституційного Суду України у кількості - 449), запитуваних ОСОБА_1 , є фізичні особи, а не посадові особи чи політичні діячі, та жодна із цих конституційних скарг не визнавалася такою, що має суспільний інтерес, то лише такі фізичні особи мають право вільно та на власний розсуд визначити порядок ознайомлення зі своєю скаргою інших осіб. Враховуючи, що Конституційний Суд України не створював інформацію, зазначену у конституційній скарзі, і не є її володільцем, то така інформація не може надаватися відповідачем для ознайомлення третім особам, які не мають відношення до конституційного провадження.

Залишаючи без змін рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19 та приймаючи відповідну постанову від 15 жовтня 2019 року, Другий апеляційний адміністративний суд застосував положення статей 19, 40 Конституції України, статей 1, 7, 12, 19, частини другої статті 6, частини першої статті 13, частин першої, другої та четвертої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", пункту 3 частини третьої статті 42, статті 55 Закону України "Про Конституційний Суд України", статей 5, 7, 21, 23 Закону України "Про інформацію", статті 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи "Про доступ до офіційних документів" №Я(2002) 2 від 21 лютого 2002 року, рішення Конституційного Суду України №2-рп від 20 січня 2012 року та дійшов висновків про те, що у випадку, коли документ (заява, звернення, скарга) складений суб`єктом приватного права, то поширення цього документу за відсутності його згоди спричинить незаконне втручання у його приватне життя. Також погодився із висновками суду першої інстанції про те, що реалізація особою права на подання конституційної скарги до Конституційного Суду України за законом пов`язана із зазначенням цілого ряду персональних даних та інформації, яка може мати ознаки конфіденційності. Відтак, надання позивачу текстів конституційних скарг фізичних осіб буде втручанням у сферу приватних інтересів таких осіб, що прямо заборонено законом. Крім того, метою отримання текстів конституційних скарг позивач визначив необхідність проведення дослідження і узагальнення практики прийняття до розгляду конституційних скарг та визнання їх неприйнятними, та наявність у позивача наміру опублікувати копії цих скарг на широкий загал для обговорення їх змісту та прийнятих відповідачем рішень по цим скаргах з юридичною спільнотою, що не може вважатися таким, що підтверджує наявність суспільного інтересу до такої інформації.

22 січня 2020 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі №3-154/2019 (3522/19) (№1-р(I)/2020), яким визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення другого речення частини четвертої статті 42 Закону України "Про Конституційний Суд України".

Так, у вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновків, що обмеження, встановлене у другому реченні частини четвертої статті 42 Закону України "Про Конституційний Суд України", стосовно ненадання за запитами інформації щодо матеріалів справи, яку розглядає Конституційний Суд України, ґрунтується на приписах закону, переслідує таку легітимну мету як захист прав осіб, зокрема права на невтручання в особисте і сімейне життя, гарантованого статтею 32 Конституції України, та забезпечення конституційного принципу незалежності діяльності Конституційного Суду України у ході реалізації ним своїх юрисдикційних повноважень у формі конституційного провадження у справах за конституційними поданнями, конституційними зверненнями, конституційними скаргами, і є необхідним у демократичному суспільстві. Вказане законодавче обмеження не є цензурою у сфері конституційного провадження, оскільки має тимчасовий характер і завершується одночасно із закінченням розгляду справи Конституційним Судом України. Отже, положення другого речення частини четвертої статті 42 Закону України "Про Конституційний Суд України" не суперечать положенням частини першої статті 8, частини третьої статті 15, статті 34 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 361 вказаного Кодексу визначено, що підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

З аналізу наведеного положення слідує, що підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону (акту, окремого положення), застосованого судом при вирішенні справи, а також незастосування судом в адміністративній справі як неконституційного закону (акту, окремого положення), яке у подальшому Конституційним Судом України визнано конституційним.

Колегією суддів встановлено, що при прийнятті рішення від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року, Полтавський окружний адміністративний суд не керувався положеннями другого речення частини четвертої статті 42 Закону України "Про Конституційний Суд України" та в основу своїх висновків їх не покладав.

При прийнятті рішення від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19 Полтавський окружний адміністративний суд також не посилався на невідповідність Конституції України положень другого речення частини четвертої статті 42 Закону України "Про Конституційний Суд України" та на їх незастосування у зв`язку з цим.

За таких обставин встановлена Конституційним Судом України конституційність положення другого речення частини четвертої статті 42 Закону України "Про Конституційний Суд України" не є виключною обставиною, яка зумовлює перегляд судового рішення у справі.

В свою чергу за відсутності підстави для перегляду рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19 за виключними обставинами відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19 та скасування цього рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно з частиною першою статті 369 вказаного Кодексу у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для постановлення ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19 за виключними обставинами та залишення в силі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19.

Керуючись статтями 241-245, 256, 294, 361, 368-369 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №440/2598/19 та залишити вказане судове рішення в силі.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.І. Слободянюк

Суддя С.С. Сич

Суддя А. О. Чеснокова