Справа № 640/2905/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2905/20 Суддя (судді) першої інстанції: Балась Т.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О, Безименної Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева", Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову, у справі за заявою, поданою до подання адміністративного позову Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Акціонерне товариство "Фондова біржа ПФТС" про зупинення продажу майна,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року позивач, Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", звернувся до суду першої інстанції з заявою, поданою до подання адміністративного позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення продажу (реалізації) арештованого майна у зведеному виконавчому провадженні (ЗВП № 59036926), а саме: акцій простих бездокументарних іменних, номінальною вартістю 10 грн., у кількості 5 080 310 373 штук, від загальної кількості 99,7726 %, міжнародний ідентифікаційний номер UA, цінні папери Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" ;

- заборони Акціонерному товариству "Фондова біржа ПФТС" (, місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Шовковична, 42-44) вчиняти дії щодо підготовки та проведення аукціону призначеного на 11 лютого 2020 року з продажу акцій простих бездокументарних іменних, номінальною вартістю 10 грн., у кількості 5 080 310 373 штук, від загальної кількості 99,7726 %, міжнародний ідентифікаційний номер UA , цінні папери Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року заяву Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" про забезпечення адміністративного позову - задоволено частково. Заборонено Акціонерному товариству "Фондова біржа ПФТС" (, місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Шовковична, 42-44) вчиняти дії щодо підготовки та проведення аукціону призначеного на 11 лютого 2020 року з продажу акцій простих бездокументарних іменних, номінальною вартістю 10 грн., у кількості 5 080 310 373 штук, від загальної кількості 99,7726 %, міжнародний ідентифікаційний номер UA, цінні папери Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк", , до набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням особою, яка не брали участи у справі та є учасником аукціону Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" подано апеляційну скаргу у якій просить оскаржувану ухвалу в частині задоволення заяви скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" про забезпечення позову. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про права, свободи, інтереси та обов`язки апелянта.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" вказує, що суд першої інстанції безпідставно застосував захід забезпечення позову, зоборона застосування якого передбачена ч.6 ст.151 КАС України та визначив можливість розгляду в адміністративній юрисдикції позовних вимог про оскарження виконавчих дій, що вчиняються на виконання рішення суду в цивільній справі.

Також, не погоджуючись з таким судовим рішенням особою, яка не брала участі у справі та є стягувачем у зведеному виконавчому провадженні Товариством з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" подано апеляційну скаргу у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" про забезпечення позову. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; суд першої інстанції визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, які не було підтверджено належними доказами; висновки суду не відповідають обставинам справи; суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт Товариство з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" вказує, що в даному випадку суд першої інстанції вживаючи заходи забезпечення позову фактично заборонив виконувати судове рішення Арбітражного суду (м.Гаага, Королівство Нідерландів) від 02.05.2018 у справі ПТС № 2015-36, дозвіл на виконання якого надано ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25.09.2018, що суперечить принципу обов`язковості виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Окрім того, апелянт вказував, що суд першої інстанції заборонивши АТ «Фондова біржа ПФТС» вчиняти дії щодо підготовки та проведення аукціону, призначеного на 11.02.2020 з продажу акцій Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" порушив вимоги ч.6 ст.151 КАС України щодо заборони вживати заходи забезпечення позову шляхом припинення, відкладення, зупинення чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави.

Також, апелянт наголошував, що забезпечення позову допускається лише для захисту прав або інтересів саме позивача, а не третіх осіб, натомість суд першої інстанції заборонив вчиняти дії щодо підготовки та проведення аукціону з продажу акцій, які не належать позивачу, а Державній корпорації розвитку «ВЕБ.РФ», юридичній особі створеній за законодавством Російської Федерації та резиденту Російської Федерації.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову щодо зупинення продажу арештованого майна Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" подано апеляційну скаргу у якій просить оскаржувану ухвалу в частині відмови у задоволенні заяви скасувати та прийняти нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

Апелянт Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" вказував, що у суду відсутні підстави вважати, що акції належать кому-небудь крім ДКР «ВЕБ.РФ» , що свідчить про наявність ознак явної протиправності дій щодо передачі акцій банку на торги та необхідності в зупиненні продажу (реалізації) арештованих акцій, а тому застосований судом першої інстанції один спосіб забезпечення позову буде недостатнім в контексті захисту інтересів позивача до прийняття рішення за наслідком розгляду даної адміністративної справи, оскільки зупинить продаж (реалізацію) акцій з прив`язкою до конкретної дати, а не унеможливлення продажу (реалізації) акцій у зведеному виконавчому провадженні в цілому.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в частині заборони Акціонерному товариству "Фондова біржа ПФТС" вчиняти дії щодо підготовки та проведення аукціону призначеного на 11 лютого 2020 року, суд першої інстанції вказував на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки невжиття заходів забезпечення позову до подання позову може призвести до вжиття заходів реагування Національним банком України внаслідок порушення вимог банківського законодавства при зміні власників істотної участі у банку та неможливості діяльності ПАТ "Промінвестбанк" як банківської установи.

Відмовляючи в решті вимог заяви про забезпечення позову суд першої інстанції вказував, що вжиття заходів забезпечення шляхом зупинення продажу арештованого майна у ЗВП № 59036926 не передбачено положеннями частини першої ст. 151 КАС України, тому в цій частині заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, суд у кожному випадку повинен встановити, виходячи з конкретних доказів, чи є хоча б одна з зазначених обставин у наведеній нормі, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 січня 2020 року на офіційному сайті Акціонерного товариства "Фондова біржа "ПФТС" за електронною адресою https://pfts.ua/news/4194-11-lyutogo-auktsion-z-prodazhu-99-7726-aktsij-pat-prominvestbank-ua було розміщено повідомлення про проведення фондовою біржою 11.02.2020 аукціону з продажу цінних паперів, на які звернено стягнення.

На аукціон виставлено 5 080 310 373 шт. акцій ПАТ "Промінвестбанк" (99,7726% статутного капіталу), ISIN - UA.

Початкова вартість пакету - 266 049 433,00 грн.

Початок аукціону - об 11 год. 00 хв.

На примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження № 59036926 (далі також - ЗВП № 59036926).

ЗВП № 59036926 здійснюється з приводу виконання виконавчих документів, виданих Апеляційним судом міста Києва у справі № 796/165/18 про стягнення коштів з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції РФ, на користь TOB "Еверест Істейт", ПП "Едельвейс-2000", ПАТ "Фортуна", ПАТ "ЮБК-Інвест", TOB "Нива-Тур", TOB "Імме", ПП "Планета", TOB "Крим Дівелопмент", ПАТ "Аеробуд", TOB "Приватофіс", TOB "Дайріс", TOB "Ділайн ЛТД", TOB "Телерадіокомпанія "Жиса", TOB "Приватленд", TOB "Дан-панорама", TOB "Санаторій "Енергетик", TOB "КУА "Фінансовий капітал", TOB "КУА "Фінансовий вектор", Дубілета О.В.

В рамках ЗВП № 59036926 від 29 травня 2019 року було проведено опис та арешт майна (коштів) боржника, про що складено відповідну постанову від 29 травня 2019 року. Згідно з вказаною постановою було арештовано прості бездокументарні акції емітента ПАТ "Промінвестбанк", номінальною вартістю 10 грн., у кількості 5 080 310 373, загальною кількістю 99,7726%, міжнародний ідентифікаційний номер UA , (далі також - акції).

Проведення аукціону з примусової реалізації акцій ПАТ "Промінвестбанк" в рамках та на підставі статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" та рішення НКЦПФР від 25 грудня 2012 року № 1853 було доручено Акціонерному товариству "ФОНДОВА БІРЖА ПФТС" (далі також - Біржа).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову Публічне акціонерне товаристве "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" вказував, що має намір оскаржити рішення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про передачу банку на примусову реалізацію та погодження Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо проведення торгів, призначених на 11.02.2020, як такі що порушують порядок реалізації на фондовій біржі цінних паперів, на які звернено стягнення.

Заявник вказує на те, що дії виконавчої служби є протиправними, оскільки майно "ВЕБ.РФ" не є майном держави - Російської Федерації, при цьому, ані право України, ані право Російської Федерації не дозволяє кваліфікувати акції у якості майна Російської Федерації, щодо якого в рамках цієї справи позивачами здійснюється стягнення заборгованості. Як право України, так і право Російської Федерації встановлює, що юридичні особи не несуть відповідальності за боргами своїх засновників. Тому залучення "ВЕБ.РФ" до відповідальності за ймовірними боргами Російської Федерації неприпустимо.

Відтак, заявник вважає, що дії виконавчої служби щодо передачі акцій Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", власником яких є Державно корпорація розвитку "ВЕБ.РФ", на примусову реалізацію є протиправними.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову до подання позову заявник обґрунтовує тим, що невжиття таких заходів призведе до неможливості відновлення порушених прав ПАТ "Промінвестбанк", вжиття заходів реагування НБУ внаслідок порушення вимог банківського законодавства при зміні власників істотної участі у банку та неможливості діяльності як банківської установи.

Заявник вказував, що невжиття заходів забезпечення в даному випадку спричинить виникнення прав на акції у третіх осіб, що, у свою чергу може мати наслідком припинення діяльності заявника як банківської установи.

Водночас, колегія суддів зауважує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, при цьому судом не може даватися оцінка діям відповідача, оскільки встановлення очевидності ознак їх протиправності без розгляду справи по суті є неприпустимим.

Колегія суддів звертає увагу, що забезпечення позову має на меті термінове вжиття певних заходів задля ефективного захисту прав позивача в разі, якщо невжиття таких заходів унеможливить або утруднить виконання рішення, однак заявник не навів жодних доводів того, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, на підтвердження обґрунтованості заяви про забезпечення позову заявником не було подано жодного доказу, в тому числі щодо необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав.

Разом з тим, заявник не навів жодних доводів того, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, посилання заявника на ймовірне припинення діяльності банку та можливе застосування штрафів НБУ є суб`єктивним судженням позивача та не доведено жодними доказами.

А тому, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до прийняття у справі судового рішення, або обставин, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або ускладнювали б відновлення таких прав та інтересів при виконанні судового рішення у межах заявлених позовних вимог.

Заявником не доведено існування обставин, визначених у ст. 150 КАС України для забезпечення позову.

Також, колегія суддів звертає увагу, що наведені позивачем обставини в обґрунтування доводів про наявність очевидних ознак протиправності в діях виконавчої служби як підстави для вжиття заходів забезпечення позову вже були предметом дослідження в судовому порядку, та їм була надана оцінка Верховним Судом у постанові від 06.11.2019 року у цивільній справі №757/36346/19-ц, в рамках якої також розглядалися оспорювані виконавчі дії.

В наведеній постанові Верховного Суду встановлено, що "згідно з відомостями про остаточних ключових учасників у структурі власності ПАТ "Промінвестбанк" станом на 01 січня 2018 року, акціонером ПАТ "Промінвестбанк", якому належить 99,7726 % акцій банку, є державна корпорація "Внєшекономбанк", яка створена Російською Федерацією відповідно до Федерального Закону Російської Федерації від 17 травня 2007 року № 82-ФЗ "Про банк розвитку".

Аналогічні відомості, розміщені на Інтернет-сайті (https://smida.gov.ua) Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України (АРІФРУ) або Stock market infrastructure development agency of Ukraine (SMIDA) (далі - SMIDA).

Крім того, на офіційному Інтернет-сайті ПАТ "Промінвестбанк" (https://www.pib.ua) міститься інформація про те, що основним акціонером ПАТ "Промінвестбанк" з 2009 року є державна корпорація "Внєшекономбанк", якій належить 99,7726 % акцій банку.

Відповідно до Федерального закону № 82-ФЗ ДКР "ВЕБ.РФ" є державною корпорацією, створеною Російською Федерацією (ст. 2), діє, зокрема, з метою сприяння забезпеченню довгострокового соціально-економічного розвитку Російської Федерації (ст. 3).

Також на офіційному Інтернет-сайті ПАТ "Промінвестбанк" (https://www.pib.ua) міститься інформація про те, що іншими акціонерами ПАТ "Промінвестбанк" є фізичні та юридичні особи.

У липні 2019 року ДКР "ВЕБ.РФ" звернулась до суду із позовом, в якому просила зняти арешт, накладений на акції прості бездокументарні іменні, номінальною вартістю 10,00 грн, у кількості шт., від загальної кількості 99,7726%, міжнародний ідентифікаційний номер UA , цінні папери ПАТ "Промінвестбанк", згідно з постановою відділу примусового виконання рішень ДДВС Міністерства юстиції України від 29 травня 2019 року про опис і арешт майна (коштів) боржника.

Предметом спору у наведеній справі було зняття арешту з майна, а саме простих іменних акцій ПАТ "Промінвестбанк", який накладений державним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих апеляційним судом на виконання ухвали Апеляційного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року, згідно з якою визнано та надано дозвіл на виконання рішення Арбітражного суду (м. Гаага, Королівство Нідерландів) від 02 травня 2018 року у справі ПТС № 2015-36.

"Внєшекономбанк" (Зовнішекономбанк) на 100 % належить Російській Федерації.

28 листопада 2018 року Президент Російської Федерації підписав закон про нове найменування і функції банку розвитку "Внєшекономбанк", який був перетворений у Державну корпорацію розвитку "ВЕБ.РФ" (ДКР "ВЕБ.РФ").".

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає підстав відступати від висновків Верховного Суду та не бере до уваги доводи апелянта, що хоча засновником "ВЕБ.РФ" є Російська Федерація, майно у вигляді акцій, яке належить "ВЕБ.РФ", не є майном держави - Російської Федерації.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову в частині заборони Акціонерному товариству "Фондова біржа ПФТС" вчиняти дії щодо підготовки та проведення аукціону призначеного на 11 лютого 2020 року з продажу акцій простих бездокументарних іменних.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений можливості звертатися в подальшому із заявами про забезпечення позову, якщо виникнуть нові обставини, що будуть нести реальну загрозу правам та інтересам позивача.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що за загальним правилом забезпечення позову вживається щодо відповідача або щодо прийнятих ним рішень.

Як виняток, пунктом 4 частини 1 статті 151 КАС України передбачено можливість вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Таким чином, заходи забезпечення позову можуть бути вжиті також і щодо осіб, які не є відповідачами у справі, однак лише щодо дій, які стосуються предмета спору.

У заяві про вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначав про подальше звернення із позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо незаконності дій саме виконавчої служби щодо передачі акцій на реалізацію.

Окрім того, в матеріалах справи наявна копія позовної заяви, поданої Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" відповідачем у якій визначено Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а предметом є правомірність дій відповідача щодо звернення стягнення та передачі до АТ «Фондова Біржа ПФТС» на реалізацію акцій.

Тобто, оскаржуваним рішенням вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони Акціонерному товариству "Фондова біржа ПФТС", яке не визначалося як можливий відповідач у справі та який не визначений таким відповідачем у поданій позовній заяві, вчиняти будь-які дії з проведення аукціону призначеного на 11 лютого 2020 року з продажу акцій простих бездокументарних іменних, номінальною вартістю 10 грн., у кількості 5 080 310 373 штук, від загальної кількості 99,7726 %, міжнародний ідентифікаційний номер UA, цінні папери Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк", .

При цьому, дії зазначених осіб щодо організації, проведення та оформлення результатів аукціонів не визначалися як можливий предмет спору та не визначені таким у поданому Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" позові.

Таким чином, в порушення вимог пункту 4 частини 1 статті 151 КАС України судом першої інстанцій вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони особам, щодо яких не мав намір бути заявлений позов та які не є відповідачем у справі, вчиняти дії, що не стосуються предмета спору.

Вживаючи заходи забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству "Фондова біржа ПФТС" вчиняти дії щодо підготовки та проведення аукціону, суд першої інстанції фактично втрутився у господарську діяльність товариства та заборонив вчиняти третій особі дії спрямовані на виконання договору про проведення аукціону.

А також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково заборонив вчиняти Акціонерному товариству "Фондова біржа ПФТС" дії щодо підготовки аукціону, призначеного на 11.02.2020, оскільки останні вже реалізовані та себе вичерпали призначенням аукціону.

Окрім того, колегія суддів погоджується з посиланнями апелянтів Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" на положення ч.6 ст.151 КАС України та помилковими в цій частині висновки суду першої інстанції.

Відтак, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" підлягають до задоволення, а ухвала суду першої інстанції в частині задоволених вимог заяви про забезпечення позову скасування з ухваленням нової постанови про відмову в частині задоволених вимог.

Щодо вимог апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", колегія суддів погоджується в цій частині з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення продажу (реалізації) арештованого майна у зведеному виконавчому провадженні (ЗВП № 59036926).

Разом з тим, життя заходів забезпечення шляхом зупинення продажу арештованого майна у ЗВП № 59036926 не передбачено положеннями частини першої ст. 151 КАС України.

Натомість, пунктом 5 ч. 1 статті 151 КАС України прямо передбачено такий вид забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа. Вказаний вид забезпечення позову має своїм безпосереднім наслідком зупинення вчинення всіх виконавчих дій в межах виконавчого провадження, в тому числі й процедур примусової реалізації майна.

А тому доводи апеляційної скарги заявника Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" про необхідність вжиття заходів забезпечення позову саме у спосіб зупинення продажу акцій є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах КАС України.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року слід залишити без задоволення, а апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови, якою відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в частині задоволених вимог. В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року - залишити без змін.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року скасувати в частині заборони Акціонерному товариству "Фондова біржа ПФТС" (, місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Шовковична, 42-44) вчиняти дії щодо підготовки та проведення аукціону призначеного на 11 лютого 2020 року з продажу акцій простих бездокументарних іменних, номінальною вартістю 10 грн., у кількості 5 080 310 373 штук, від загальної кількості 99,7726 %, міжнародний ідентифікаційний номер UA , цінні папери Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк", , до набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" в частині заборони Акціонерному товариству "Фондова біржа ПФТС" (, місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Шовковична, 42-44) вчиняти дії щодо підготовки та проведення аукціону призначеного на 11 лютого 2020 року з продажу акцій простих бездокументарних іменних, номінальною вартістю 10 грн., у кількості 5 080 310 373 штук, від загальної кількості 99,7726 %, міжнародний ідентифікаційний номер UA, цінні папери Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк", , до набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті - відмовити.

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О.Аліменко

Н.В.Безименна