Справа № 281/176/20
Суддя: Свинченко Г. Д.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/176/20
Провадження по справі 2-а/281/4/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю:

секретаря судових засідань Островської І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача Богданчука Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області Богданчука Тараса Сергійовича про скасування постанови поліцейського Лугинського районного відділення поліції Коростенського відділу ГУНП в Житомирській області про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та просив визнати дії поліцейського Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області неправомірними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою від 11.02.2020 ЕАК №2093252 поліцейським Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області Богданчуком Т.С. на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення вимог ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що накладене стягнення є незаконним та таким, що винесене з порушенням вимог КУпАП. 11.02.2020 транспортний засіб позивача було зупинено поліцейським в лісному масиві по вул. Армійська в смт Лугини, однак у постанові зазначено, що місцем скоєння правопорушення є вул. Базарна, смт Лугини. При зупинці автомобіля поліцейський не зазначив, що позивачем було вчинено правопорушення, а лише була проведена перевірка документів та сканування їх на мобільний пристрій, також на позивача було безпідставно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. про яке він дізнався лише з отриманого листа.

Позивач, також зазначає, що йому не були роз`ясненні права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та не виготовлена і не вручена копія протоколу, що є обов`язком посадової особи.

Васьковський В.В. вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП є незаконним та необгрунтованим у зв`язку з чим просив скасувати зазначену постанову.

Позивач у судовому засіданні підтримав викладені у позові обставини та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення позову у повному обсязі на підтвердження надав суду відео з камери відео реєстратора, який знаходився у поліцейському автомобілі.

Суд, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 10.02.2020 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 проїзд без зупинки заборонено, тобто не зупинився та продовжив рух.

Згідно з наданим поліцейським відео з камери відео реєстратора, який знаходився у поліцейському автомобілі - по вул. Базарній дійсно рухався автомобіль, який не виконав вимогу знаку «STOP», однак ні марки автомобіля ні його номерних знаків розпізнати не можна, що викликає у суду сумніви щодо того, чи був це автомобіль саме водія ОСОБА_1 .

Також у судовому засіданні встановлено, що позивачу не було роз`яснено його прав передбачених ст. 268 КУпАП, та окрім цього було проігноровано вимогу позивача про консультацію з фахівцем у галузі права.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 вказаного Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до абз. "а" п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

За загальним правилом, відповідно до ст. 254 КУпАП, фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та наданих у судовому засіданні поясненнях сторін, відповідачем не було дотримано зазначених правил.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що постановою серії ЕАК № 2093252 від 11.02.2020 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вирішуючи питання щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, судом вживались всі необхідні заходи для встановлення істини у справі, зокрема вивчення доказів та пояснень наданих відповідачем у судовому засіданні для підтвердження своєї позиції.

Однак, у суду виникають сумніви у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 242-246, 286, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області Богданчука Тараса Сергійовича про скасування постанови поліцейського Лугинського районного відділення поліції Коростенського відділу ГУНП в Житомирській області про накладення адміністративного стягнення задовільнити.

Визнати дії поліцейського Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області Богданчука Тараса Сергійовича по накладенню на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у відповідності до ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення п.п 2.2 Правил дорожнього руху України протиправними.

Скасувати постанову поліцейського Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області Богданчука Тараса Сергійовича про скасування постанови поліцейського Лугинського районного відділення поліції Коростенського відділу ГУНП в Житомирській області ЕАК № 2093252 від 11.02.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження відносно останнього.

Відповідно до ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Свинченко Г.Д.