Справа № 288/1836/13-а
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
04 березня 2020 року м. Житомир справа № 288/1836/13-а
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Темп", про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним рішення відповідача щодо призначення пенсії зі зменшення пенсійного віку;
- зобов`язати відповідача нарахувати позивачу пенсію на пільгових умовах з дня звернення.
В обґрунтування позову вказано, що по досягненню 55 років, 24.09.2013 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Відповідач відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах в зв`язку з тим, що в довідках відсутнє посилання на постанови №10, 162 від 1991 року та 1994 року відповідно. На думку відповідача така відмова є необґрунтованою та такою, що порушує його права, а тому просив позов задовольнити.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 22.08.2019 у справі №288/1836/13-а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Темп" задовольнив частково. Постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 20.02.2014 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2014 скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 11.11.2019 справу №288/1836/13-а прийнято до провадження. Залучено до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - ТОВ "Темп" та призначено справу до розгляду в судовому засіданні 27.11.2019 о 09:30.
Ухвалою суду від 11.12.2019 замінено відповідача у справі №288/1836/13 з Управління Пенсійного фонду України в Попільнянському районі Житомирської області на Андрушівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, а з останнього на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Ухвалою суду від 03.02.2020 закрито підготовче провадження і призначено адміністративну справу до розгляду по суті.
В судові засідання позивач не з`являвся, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином та вчасно.
Представник відповідача 19.02.2020 подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник третьої особи 25.11.2019 через канцелярію суду подав пояснення по суті спору та 10.12.2019 лист про розгляд справи за відсутності представника, у задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити (а.с.190-191, 208 т.2).
Протоколом суду від 19.02.2020 відбувся перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2013 звертався до Управління Пенсійного фонду України в Попільнянському районі Житомирської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з досягненням ним 55-ти річного віку.
Листом від 30.10.2013 №3185/02 відповідач повідомив, що згідно довідок ДП «Житомирський облавтодор» та ТОВ «Промислова компанія «Вимпел» пільговий стаж його роботи за Списком №2 становить 11 років 3 місяці 19 днів та складає наступні періоди - з 05.06.1979 по 27.10.1981, з 28.10.1981 по 25.02.1983, з 26.02.1983 по 15.12.1989, з 18.04.1990 по 25.01.1991. Для зарахування до пільгового стажу періодів роботи у ТОВ «Темп» з 02.03.1993 по 01.07.1993 та з 06.08.1993 по 23.01.2001 у довідці про пільговий стаж роботи повинні бути посилання на постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та від 11.03.1994 №162. Вказано також, що має бути атестація робочих місць та реорганізація приватної фірми "Темп". У зв`язку з тим, що цих довідок не було надано у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відмовлено (а.с.12 т.1).
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV (на час звернення позивача із заявою) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно п.2 ч.2 ст.114 цього Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими з умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до статті 62 Закону №1058-IV основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Зазначене право визначене також п."б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII відповідно до якого, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:
з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Пунктом 10 цього Порядку №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Відповідно до пунктів 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (набрав чинності з 21 серпня 1992 року, далі - Порядок № 442), атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 442 атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.
Згідно з пунктом 4.2 Порядку результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" є виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження несприятливих умов праці за результатами атестації відповідного робочого місця.
Зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 -1 НОМЕР_2 2508504 від 03.03.1979 встановлено, що у період з 06.06.1979 по 28.10.1981 працював оператором у Попільнянському асфальто-бетонному заводі Управлінняи виробничо-технологічної комплектації Житомирського облдорстрою, з 26.02.1983 по 15.12.1989 - варильником бітумних і дьогтьових котлів, з 18.04.1990 по 01.03.1993 на ТОВ «Промислова компанія «Вимпел» - варильник бітумних котлів. У періоди з 02.03.1993 по 01.07.1993 та з 06.08.1993 по 23.01.2001 позивач працював у ТОВ «Темп» варильником бітуму та варильником бітумних котлів (а.с.5-11 т.1).
Як встановлено судом, Пенсійний орган під час обрахунку стажу позивача зарахував до пільгового стажу за Списком №2 його стаж роботи у ДП «Житомирський облавтодор» та ТОВ «Промислова компанія «Вимпел» за наступні періоди - з 05.06.1979 по 27.10.1981, з 28.10.1981 по 25.02.1983, з 26.02.1983 по 15.12.1989, з 18.04.1990 по 25.01.1991, що в сукупності складає 11 років 3 місяці 19 днів.
Таким чином, спірне питання у вказаних правовідносинах полягає у відмові Пенсійного органу зарахувати до пільгового стажу позивача періодів роботи у ТОВ «Темп» з 02.03.1993 по 01.07.1993 та з 06.08.1993 по 23.01.2001.
Зі змісту довідки Комунальної установи «Трудовий архів» Попільнянської районної ради Житомирської області від 20.03.2013 №89 встановлено, що ОСОБА_1 з 06.08.1993 по 23.01.2001 працював на посаді варщика бітумних котлів (а.с. 13 т.1).
Згідно довідки ТОВ "Темп" від 13.05.2013 №3 позивач з 06.08.1993 по 23.01.2001 працював повний робочий день варщиком бітуму у приватній фірмі "Темп". Вказано також, що така робота віднесена до робіт за списком №2. Загальний стаж роботи ОСОБА_1 в приватному підприємстві становить 8 років 5 місяців і 17 днів (а.с.118 т.2).
Суд звертає увагу, що посади варщиків включені до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36.
Натомість в обґрунтування підстав відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову ТОВ "Темп" вказано, що з листопада 1993 року на підприємстві, на якому працював позивач, запроваджено неповний робочий день, а з грудня 1997 року підприємство працювало неритмічно про що свідчать відповідні накази, відомості із трудового архіву про час роботи та про нарахування позивачу заробітної плати за 1993 - 2001 роки, доказів переведення підприємства на повний робочий день немає. Поряд з тим відповідно до положень пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пільгову пенсію мають лише працівники, зайняті повний робочий день.
ТОВ "Темп" також вказано, що на підприємстві атестація робочого місця за відповідними професіями позивача не проводилась, пільговий шкідливий характер роботи не підтверджено, а призначення пенсії позивачу за відсутності атестації та уточнюючих довідок лише на підставі записів у трудовій книжці є протиправним та суперечить вимогам закону.
Суд звертає увагу, дані, що зазначені у довідці ТОВ "Темп" від 13.05.2013 №3, що підтверджують наявність у позивача стажу роботи на підприємстві, що віднесений до робіт за списком №2 третьою особою не спростовані.
З огляду на наведене, твердження ТОВ «Темп» про відсутність пільгового шкідливого характеру роботи ОСОБА_1 є безпідставними.
З приводу доводів сторін про неможливість зарахувати до пільгового стажу роботу позивача в період 1993 по 2001 роки у зв`язку з відсутністю результатів атестації робочих місць за умовами праці, суд зазначає наступне.
Відповідно до даних довідки Комунальної установи «Трудовий архів» Попільнянської районної ради Житомирської області від 19.02.2014 №57 у книгах наказів за 1993 - 2003 роки ТОВ «Темп» відсутня будь-яка інформація про атестацію робочих місць. При цьому будь-які інші документи, які могли б підтвердити дану обставину також відсутні.
Варто зазначити, що Україна є правовою державою і в подібних випадках виступає гарантом у захисті соціальних прав громадянина. За змістом ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 23 Конституції України кожна особа пенсійного віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.
Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41.
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з п.4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
В п. 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено на керівників підприємств, а тому у випадку її не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є неправомірним.
Суд наголошує, що особа, яка працює на посаді, віднесеної до Списку № 2, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.
З огляду на наведене, вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновку, що незважаючи на те, що атестація робочого місця, на якому працював позивач у період з 1993 по 2001 роки не проводилась, зазначений період роботи підлягає зарахуванню до пільгового стажу, оскільки право працівника на пільгове пенсійне забезпечення не може бути обмежене через порушення керівниками підприємства порядку проведення атестації робочих місць.
З приводу дати призначення пенсії з дня звернення суд зазначає наступне.
Згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як встановлено з матеріалів справи, позивачу ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилось 55 років.
Відмова у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку датована 30.10.2013, тобто позивач звернувся до Пенсійного органу з заявою в межах трьох місячного строку, у зв`язку з чим має право на призначення пенсії на пільгових умовах з моменту виникнення права - 24 вересня 2013 року.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".
Таким чином, з метою захисту прав позивача, з урахуванням достатнього стажу на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити і виплатити пенсію позивачу саме з 24 вересня 2013 року, тобто з дня досягнення позивачем 55-ти річного віку.
Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, відповідачем не доведено правомірності відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на наведене, з урахуванням встановлених обставин справи, позов ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Встановлено, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 68,82 грн, про, що свідчить квитанція від 27.11.2013 (а.с.2).
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача сплачений позивачем судовий збір у сумі 68,82 грн.
Керуючись статтями 9,77,90,242-246 Кодексу адміністративного судочинства України
Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попільнянському районі Житомирської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 24.09.2013.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 68,82 грн витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва