Справа № 480/4390/18
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 р.Справа № 480/4390/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старостіна В.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Гелета С.М., вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 15.01.20 року по справі № 480/4390/18

за позовом ОСОБА_1

до Московсько-Бобрицької сільської ради

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Московсько-Бобрицької сільської ради, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Московсько-Бобрицької сільської ради, які полягають у ненаданні відповіді на заяву від 05.11.2018 № 669;

- зобов`язати відповідача надати інформацію на питання 1, 2, 3 і виконати вимоги блоку питань 4 заяви від 05.11.2018 № 669, виконати вимоги інформаційного запиту, викладеного в заяві від 25.12.2017 № 718.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Московсько-Бобрицької сільської ради щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 05.11.2018 № 669, направлену засобами електронного зв`язку та зобов`язано Московсько-Бобрицьку сільську раду надати ОСОБА_1 відповідь на заяву від 05.11.2018 № 669, направлену засобами електронного зв`язку.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 28.08.2019, за заявою позивача, судом зобов`язано Московсько-Бобрицьку сільську раду подати до Сумського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення по адміністративній справі № 480/4390/18.

Підставою для застосування судового контролю став висновок, викладений в ухвалі від 28.08.2019, а саме відсутність доказів направлення та вручення ОСОБА_1 відповіді Московсько-Бобрицької сільської ради на лист ОСОБА_1 від 05.11.2018 № 669. При цьому, при розгляді справи по суті відповідачем були надані пояснення щодо направлення такої відповіді із запізненням - 10.12.2018 у зв`язку з відпусткою сільського голови, однак докази на підтвердження направлення такого відповіді надані не були.

13.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив накласти на Московськобобрицького сільського голову Дубровіна Олександра Івановича, як керівника органу місцевого самоврядування відповідального за виконання судового рішення, штраф, передбачений ч. 2 ст. 267 КАС України в сумі 84080,00 грн. за невиконання вимог ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 та неподання звіту про виконання судового рішення. Стягнення штрафу здійснити відповідно до ч. 3 ст. 382 КАС України шляхом стягнення половини суми штрафу (42040,00 грн.) на його користь, а іншу половину на користь Державного бюджету України.

Заява обґрунтована тим, що на думку позивача, Московсько-Бобрицька сільська рада не виконала вимог ухвали від 28.08.2019, а замість надання звіту про виконання рішення суду надано документи, виготовлені у грудні 2018 та які, в якості доказів досліджувались судом при ухваленні рішення 28.12.2018. У встановлений ухвалою строк відповідач не подав звіт про виконання рішення суду по даній справі та не вчиняв жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 13.01.2020 про накладення на Московськобобрицького сільського голову ОСОБА_2 штрафу відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України в сумі 84080,00 грн. за невиконання вимог ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 та неподання звіту про виконання судового рішення - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення - про задоволення заяви.

Позивач вважає ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року необґрунтованою і незаконною, прийнятою на підставі неповно досліджених доказів, з неповно з`ясованими обставинами, що мають значення для справи, з неправильно встановленими обставинами справи та невірним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник звертає увагу, що Московсько-Бобрицька сільська рада вже тривалий час не виконує рішення суду в повному обсязі по даній справі. Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Крім того, позивач наголошує, що на його думку, Московсько-Бобрицька сільська рада не виконала вимог ухвали від 28.08.2019, а замість надання звіту про виконання рішення суду надано документи, виготовлені у грудні 2018 та які, в якості доказів досліджувались судом при ухваленні рішення 28.12.2018. У встановлений ухвалою строк відповідач не подав звіт про виконання рішення суду по даній справі та не вчиняв жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання, призначеного на 02.03.2020 року, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення на Московськобобрицького сільського голову Дубровіна О.І. штрафу відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування особисто до Московськобобрицького сільського голови такого заходу реагування, як штраф, в порядку та розмірах, передбачених статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання про накладення штрафу, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах встановлено статтею 382 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина штрафу стягується на користь позивача, інша половина до Державного бюджету України.

Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Приписи процесуального законодавства щодо накладення на суб`єкта владних повноважень штрафу за невиконання рішення або неподання звіту не є імперативними, а дозволяють суду діяти на власний розсуд в питанні накладення штрафу.

Отже, головною метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є реалізація основних завдань адміністративного судочинства, оскільки кожен судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що передбачені вищевказаною нормою КАС України заходи судового контролю, в тому числі накладення штрафу, підлягають застосуванню у разі неподання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання судового рішення або якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

При цьому, накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Крім того, накладення штрафу є заходом, який повинен застосовуватись до порушника, коли всі можливі способи впливу на його поведінку у спірних правовідносинах були застосовані і порушник, не зважаючи на вказане, продовжує ухилення від виконання судового рішення.

В даному випадку, колегія суддів не вбачає наявності таких обставин.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Московсько-Бобрицької сільської ради щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 05.11.2018 № 669, направлену засобами електронного зв`язку та зобов`язано Московсько-Бобрицьку сільську раду надати ОСОБА_1 відповідь на заяву від 05.11.2018 № 669, направлену засобами електронного зв`язку. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Як встановлено судом при розгляді справи по суті, з пояснень відповідача вбачається, що відповідь на заяву ОСОБА_1 від 05.11.2018 була направлена 10.12.2018, тобто із пропуском встановленого строку. При цьому суд першої інстанції зазначив, що копії відповіді на заяву ОСОБА_1 від 05.11.2018 № 669 відповідачем до суду надано не було. Таким чином матеріалами справи не підтверджується надання відповіді позивачу на його звернення. (15 абзац, а.с. 14).

Вирішуючи питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по даній справі, Сумський окружний адміністративний суд встановив, що при розгляді даної адміністративної справи сільський голова Московсько-Бобрицької сільської ради листом від 12.12.2018 надавав пояснення про те, що відповідь на лист ОСОБА_1 від 05.11.2018 № 669 була направлена із запізненням, а саме 10.12.2018 (а.с. 11). Однак доказів направлення та вручення ОСОБА_1 зазначеної відповіді Московсько-Бобрицька сільська рада суду не надала. Тобто докази виконання рішення суду по даній справі відсутні. (3, 4 абзац, а.с. 22).

Таким чином, суд першої інстанції установив, що докази на підтвердження надання відповіді ОСОБА_1 на його звернення на момент розгляду справи були відсутні, крім того на момент постановлення ухвали від 28.08.2019 зазначені докази були також відсутні, а тому суд прийняв рішення про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання Московсько-Бобрицької сільської ради подати до суду звіт про виконання судового рішення по адміністративній справі № 480/4390/18.

11.09.2019 засобами електронного зв`язку, а 12.09.2019 поштою, до Сумського окружного адміністративного суду надійшов лист Московсько-Бобрицької сільської ради від 10.09.2019, яким до матеріалів справи надано докази направлення ОСОБА_1 відповіді на заяву від 05.11.2018 № 669, а саме копію сторінки з журналу реєстрації вихідної кореспонденції та роздруківку сторінки з електронної пошти Московсько-Бобрицької сільської ради про направлення 11.12.2018 ОСОБА_1 електронного листа (а.с. 29, 30).

Надані документи є підтвердженням направлення ОСОБА_1 відповіді на заяву від 05.11.2018 № 669, отже, суд першої інстанції дійшов висновку про виконання Московсько-Бобрицькою сільською радою рішення по справі № 480/4390/18.

Таким чином, доводи позивача про неподання Московсько-Бобрицькою сільською радою звіту про виконання рішення по даній справі не відповідають дійсності та є необґрунтованими.

Також колегією суддів встановлено, що у своїй заяві від 08.01.2020 ОСОБА_1 зазначає про те, що ухвалою від 10.12.2019 суд повторно зобов`язав Московсько-Бобрицьку сільську раду подати звіт про виконання судового рішення по даній справі, а також що відповідач проігнорував ухвалу суду від 30.10.2019 та не подав звіт.

Проте, як свідчать матеріали справи зазначені відомості також не відповідають дійсності, оскільки заходи судового контролю були вжиті Сумським окружним адміністративним судом ухвалою від 28.08.2019 та повторно не застосовувались.

З огляду на вказані обставини та наявні докази, колегія суддів не вбачає будь-яких умисних дій чи недобросовісності відповідача у виконанні рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 у справі №480/4390/18.

При цьому, колегія суддів також вважає за необхідне зауважити на той факт, що передбачені ст. 382 КАС України заходи судового контролю, в тому числі накладення штрафу, підлягають застосуванню у разі неподання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання судового рішення або якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

Отже, накладення штрафу нерозривно пов`язано з неподанням звіту або якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

Таким чином, підстави для застосування судом такого заходу судового контролю, як накладення штрафу, відсутні, оскільки відповідачем підтверджено направлення ОСОБА_1 відповіді на заяву від 05.11.2018 № 669, а отже доведено виконання Московсько-Бобрицькою сільською радою рішення по справі № 480/4390/18.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про накладення на керівника органу місцевого самоврядування, відповідального за виконання рішення суду, штрафу.

З огляду на викладене вище, колегія суддів підтверджує, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року по справі № 480/4390/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Старостін
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 06.03.2020 року