Справа № 511/2306/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 511/2306/19
Головуючий в 1 інстанції: Бобровська І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і закриття справи про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Державної екологічної інспекції в Одеській області в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 21.11.2019 року №000991 в сумі 136 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.78 КУпАП.

Також позивач просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях відповідного складу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що суб`єктом владних повноважень не доведено експлуатацію підприємством, директором якого він є, технологічного обладнання, яке пов`язане з утворенням забруднюючих речовин та здійснення їх викидів в атмосферне повітря.

Також позивач посилається на те, що, під час проведення перевірки, суб`єкт владних повноважень не здійснював відбір проб з організованих джерел викидів в атмосферу забруднюючих речовин. На думку позивача, за відсутності проведення будь-яких інструментальних, лабораторних досліджень, які б підтверджували те, що від роботи обладнання підприємства здійснюються викиди забруднюючих речовин, довести його вину неможливо.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, спирався на висновки Верховного Суду та виходив з того, що відповідачем, під час проведення перевірки суб`єкта підприємницької діяльності ТОВ «Степове», директором якого є позивач, не було вчинено відповідних дій щодо відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань для з`ясування чи дійсно позивачем здійснюються такі викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від зазначених джерел, які вказано у спірній постанові та протоколі про адміністративне правопорушення.

До того ж, суд першої інстанції, з посиланням на ч. ч. 1, 5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», зазначив, що суб`єктом владних повноважень не відображено у матеріалах перевірки до якої групи відноситься об`єкт, що перевірявся, а також чи входять викиди, що утворюються в результаті використання виявленого під час перевірки устаткування, до переліку найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Державна екологічна інспекція в Одеській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

У доводах апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що під час перевірки керівником підприємства була представлена документація, яка підтверджує необхідність отримання останнім дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та яка підтверджує наявність та дієвість на підприємстві джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферу. На думку апелянта, це спростовує твердження позивача, що за відсутності проведення будь-яких інструментальних, лабораторних досліджень суб`єктом владних повноважень не доведено скоєння позивачем правопорушення.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать про таке.

ОСОБА_1 є директором ТОВ «Степове».

Основним видом діяльності даного підприємства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

У період з 13 листопада 2019 року по 26 листопада 2019 року Державною екологічною інспекцією в Одеській області проводилася перевірка господарської діяльності ТОВ «Степове» на предмет додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Під час проведення перевірки, 18 листопада 2019 року службовими особами Державної екологічної інспекції в Одеській області щодо директора ТОВ «Степове» ОСОБА_1 був складений протокол №000991, яким зафіксовано порушення ч. ч. 5, 6 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.78 КУпАП. У даному протоколі також було зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 21.11.2019 року об 11:00 год.

21.11.2019 року, на підставі вказаного протоколу, відповідачем було винесено постанову №000991 про накладення адміністративного стягнення, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 78 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 136 грн.

Відповідно до цієї постанови суб`єкт владних повноважень інкримінує позивачу допущення ним викидів забруднюючих речовин в атмосферу при відсутності відповідного дозволу. До такого висновку відповідач дійшов з наявних у ТОВ «Степове» таких діючих джерел викидів в атмосферу, як відомча контейнерка АЗС, печі опалювальні на твердому паливі, електрозварювальне, заточне обладнання.

Як випливає з матеріалів справи, 26.11.2019 року, тобто, після притягнення позивача до адміністративної відповідальності, Державною екологічною інспекцією в Одеській області складено акт № 99/10, у якому зафіксовані наступні порушення вимог законодавства (а.с.33-39):

- п. «г» ч.1 ст.17 Закону України «Про відходи» - журнал первинного поточного обліку відходів не ведеться;

- абз.4 п.5 Порядку, затвердженого ПКМУ №2034 статистична звітність за формою 1 відходи не заповнюється та не подається;

- пункт «и» ч.1 ст. 17 Закону України «Про відходи» №187/98 на території підприємства ТОВ «Степове» виявлено не організовані місця тимчасового розміщення відходів у змішаному стані. Не виділені та не встановлені ємності з написами для роздільного збирання та тимчасового зберігання до передачі відходів;

- пункт «ї» ч.1 ст. 17 Закону України «Про відходи» №187/98, підприємство щоквартально до 10 числа наступного місяця не подає до Держкоінспекції звіти про стан поводження з відпрацьованими мастилами (оливами) за формою згідно з додатком 5 до «Порядку збирання, перевезення, зберігання, оброблення (перероблення), утилізація та/або знешкодження відпрацьованих мастил (олив), затверджених ПКМУ від 17.12.2012 року №1221.

На підставі відображених у цьому акті висновків, 26.11.2019 року відповідачем винесено припис №98 про усунення виявлених порушень зміст і термін виконання яких перелічений у приписі.

Колегія суддів, проаналізувавши фактичні обставини справи та визначивши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку по суті спору щодо скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Про законність та обґрунтованість судового рішення, свідчать наступні норми права.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення перевірки ТОВ «Степове» Держекоінспекцією зафіксовано використання відомчої контейнерки АЗС, печей опалювальних на твердому паливі та електрозварювального, заточного обладнання без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що, на думку суб`єкта владних повноважень, є порушенням ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

За змістом ст. 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», забруднення атмосферного повітря змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.

Під забруднюючою речовиною розуміється речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища. При цьому, викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин.

Таким чином, викидами забруднюючих речовин вважається надходження в атмосферне повітря речовин хімічного або біологічного походження, що справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.

За правилами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення (ч.6 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»).

Відповідно до ч.1 ст.78 КУпАП викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади або недодержання вимог, передбачених наданим дозволом, інші порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря або перевищення технологічних нормативів допустимого викиду забруднюючих речовин та нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел під час експлуатації технологічного устаткування, споруд і об`єктів тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`яти до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами необхідно суб`єктам господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин, які справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.

Єдиний механізм проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами встановлює Порядок проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до цього Порядку, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі дозвіл) це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Отже, законодавець встановив обов`язок отримувати даний дозвіл тим підприємствам, які експлуатують об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275 затверджено положення про Державну екологічну інспекцію України.

Відповідно до пп.3 п.4 цього Положення Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування).

У свою чергу, Державною екологічною інспекцією в Одеській області не надано належного документального підтвердження того, що ТОВ «Степове», директором якого є позивач, у своїй діяльності здійснює викиди забруднюючих речовин, що справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем під час проведення перевірки ТОВ «Степове» на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства, не було вчинено відповідних дій щодо відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань для з`ясування чи дійсно позивачем здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 березня 2018 року (справа № 820/12120/15, адміністративне провадження №К/9901/14341/18).

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що під час перевірки керівником підприємства була представлена документація, яка підтверджує необхідність отримання останнім дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та яка підтверджує наявність та дієвість на підприємстві джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферу не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, з огляду на таке.

По-перше, така документація не надана суб`єктом владних повноважень до матеріалів справи для того щоб суд мав можливість надати їй оцінку, а по-друге, наявність у підприємства необхідної документації для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря не свідчить про викиди підприємством забруднюючих речовин в атмосферу та порушення ч. ч. 5, 6 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

До того ж, слід погодитись з висновком суду першої інстанції, що суб`єкт владних повноважень інкримінуючи позивачу порушення вимог ч. ч. 5, 6 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» не встановив, до якої групи відноситься об`єкт, що перевірявся, а також чи входять викиди, що утворюються під час використання виявленого під час перевірки устаткування, до переліку найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, як визначено у ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що накладення на позивача адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.78 КУпАП є протиправним, оскільки відповідачем не доведено, що ТОВ «Степове» здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273 - 277, 282 - 286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і закриття справи про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко