Справа № 755/2742/18
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/2742/18 Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого-судді: Черпіцької Л.Т.
суддів:Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.,
за участю секретаря:Закревської І.Л.,
представника відповідачаКоваль О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Русанівська затока» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Дельфін", Житлово-будівельного кооперативу "Славутич-2", Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Русанівська затока", Житлово-будівельного кооперативу "Україна" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2018 адміністративний позов з додатками переданий за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2018 закрито провадження у справі в частині позовних вимог до Житлово-будівельного кооперативу "Дельфін", Житлово-будівельного кооперативу "Славутич-2" та Житлово-будівельного кооперативу "Україна".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2019 позовну заяву Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Закон України №888 був опублікований в установленому законом порядку 28.12.2015, відповідно датою коли позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав є 04.04.2016, яка є початком відліку шестимісячного строку на звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, посилаючись на те, що ним не було порушено строки звернення до суду, оскільки має місце триваюче правопорушення з боку відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані, просить в її задоволенні відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, підставою звернення позивача з позовом до суду стала бездіяльність відповідача щодо передачі картотеки по будинку №52-в на вул. Є. Сверстюка у м. Києві . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ч. 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015 № 888-19 згідно змісту якого «до 4 квітня 2016 року житлово-експлуатаційні організації, інші підприємства, установи та організації, що забезпечували або забезпечують ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб, передають їх відповідним виконавчим органам сільських, селищних, міських рад. До 4 квітня 2016 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб, передає відповідним виконавчим органам сільських, селищних, міських рад картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, наявні в його територіальних органах».

Відповідно до п.1 "Прикінцевих та перехідних положень" вказаного Закону, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім: пункту 2, підпункту 1 пункту 4, пункту 7 (крім абзацу другого підпункту 4 цього пункту) розділу I цього Закону, які набирають чинності з 1 березня 2016 року; пункту 1, підпункту 2 пункту 4, пунктів 5, 6, 10 розділу I цього Закону, які набирають чинності з 4 квітня 2016 року.

Закон опубліковано в друкованому виданні "Голос України", від 28.12.2015 № 247.

Крім того, Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01 лютого 2016 року №48 "Про організаційно-правові заходи, пов`язані з наданням адміністративних послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб у межах міста Києва, а також надання відомостей з Державного земельного кадастру", районним в місті Києві державним адміністраціям надано повноваження з 04 квітня 2016 року здійснювати реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування Фізичних осіб.

Рішенням Київської міської ради від 03 березня 2016 року №123/123 "Про створення Реєстру територіальної громади міста Києва", яке набрало чинності з 04 квітня 2016 року, зокрема, положеннями пункту 4 вирішено: районним в місті Києві державним адміністраціям, як органам реєстрації, забезпечити ведення Реєстру територіальної громади міста Києва в порядку, встановленому чинним законодавством.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В силу положень частини першої та другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.99 КАС України в редакції до 15.12.2017).

Аналогічна норма щодо строку звернення до суду знайшла своє відображення в новій редакції Кодексу адміністративного судочинства України, яка набула чинності з 15.12.2017 (ч.5 ст.122 КАСУ).

Таким чином, строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилась, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку підлягає з`ясуванню момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

З огляду на встановлені обставини, 04 квітня 2016 року є моментом, коли позивач дізнався про порушення його права, оскільки з цього часу виконує повноваження - здійснення реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб та забезпечує ведення Реєстру територіальної громади міста Києва.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) в рішенні "Іліан проти Туреччини", зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В контексті наведеного, суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

На позивача покладено обов`язок довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. В іншому випадку - виникають підстави для зловживання процесуальними правами.

Про обставини щодо не передачі відповідачем до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації картотек з питань реєстрації фізичних осіб, позивач повинен був дізнатися починаючи з 04.04.2016, а тому суд першої інстанцій прийшов до обґрунтованого висновку, що реалізація права на судовий захист в рамках даної справи відбулась поза межами встановлених строків, зазначене є підставою для залишення позову без розгляду.

У п. 41 рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: <...>Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За змістом ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладені обставини та вимоги закону судом першої інстанції обґрунтовано залишено даний позов без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 04 березня 2020 року.

Головуючий суддя:Л.Т. Черпіцька
Судді:Я.Б.Глущенко
О.Є. Пилипенко