Справа № 160/9243/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року Справа № 160/9243/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позивач вважає, що висновки контролюючого органу, сформульовані в акті перевірки є поверхневими, зробленими без повного та належного дослідження всіх проведених господарських операцій та їх документального підтвердження, адже ДП «СхідГЗК» має в наявності всі первинні документи (які були надані контролюючому органу в ході проведення перевірки), які підтверджують не тільки факт здійснення господарських операцій, а й рух активів на підприємстві. Таким чином висновки податкового органу щодо завищення суми податкового кредиту за січень 2019 року у розмірі 495 664,48 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «ІНТЕРПРОММАШ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС»» є безпідставними та необґрунтованими.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/9243/19 справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 17 жовтня 2019 року.
В судовому засіданні 17 жовтня 2019 року за участю представника позивача Гавеля Д. В. оголошено перерву до 31.10.2019 року.
Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області до суду було надано відзив на позовну заяву ДП «СхідГЗК», в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що податкові повідомлення-рішення є законними, оскільки перевіркою встановлено недостовірність даних, відображених в паперових носіях за формою первинних документів оформлених ТОВ «ІНТЕРПРОММАШ» для ДП «СхідГЗК»; формальний підхід до їх оформлення, та як наслідок їх юридичну невідповідність у зв`язку з тим, що неможливо встановити виробників та походження ТМЦ (електровозу шахтного контактного К-10) у кількості 1 шт. через невідповідність технічних та трудових ресурсів ТОВ «ІНТЕРПРОММАШ» виду діяльності виробника, тобто відсутні можливість самостійно виготовляти поставлені на адресу ДП «СхідГЗК» ТМЦ; не встановлено факту передачі, отримання, оформлення податкових накладних поставки електровозу шахтного контактного К-10 від виробника (відповідно до оформлених паспортів якості, сертифікатів якості) ТОВ «КРИВБАСРЕМСНАБ»; відсутні довіреності на отримання ТМЦ, документи щодо проходження через контрольні пропускні пункти ДП «СхідГЗК» автотранспорту, яким відбувалась доставка товару, оформлені ТТН не підтверджують факт транспортування ТМЦ від постачальника ТОВ «ІНТЕРПРОММАШ» до кінцевого пункту ДП «СхідГЗК»; види діяльності ТОВ «ІНТЕРПРОММАШ» не відповідають видам проведених операцій з поставки товару, на які оформлено документи для ДП «СхідГЗК»; невідповідність наданих паспорту якості, сертифікату, виданих ТОВ «КРИВБАСРЕМСНАБ» в частині відсутності технічних та трудових ресурсів виробника для виготовлення ТМЦ та, враховуючи отримані ним послуги та ТМЦ, які формують його податковий кредит; відсутні акти прийому-передачі товару за кількістю та якістю.
Крім того, перевіркою встановлено недостовірність даних, відображених в паперових носіях за формою первинних документів, оформлених ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС» для ДП «СхідГЗК». Відсутні документи щодо проходження через контрольно-пропускні пункти ДП «СхідГЗК» автотранспорту, яким відбувалась доставка товару; неможливість встановити виробників та походження ТМЦ (Мазут М-100) через: невідповідність технічних та трудових ресурсів ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС» виду діяльності виробника, тобто відсутня можливість самостійно виготовити поставлені на адресу ДП «ЗхідГЗК» ТМЦ. Види діяльності контрагентів-постачальників не відповідають видам проведених операцій поставки товару, на які оформлено документи для ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС»; встановлено обрив ланцюга постачання ТМЦ: ДП «СхідГЗК» - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС» - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ПАРТНЕР-АГРО» - ТОВ «ВЕБ-АВТО» - інші, які формують кредит за рахунок придбання: шоколадних, кондитерських, трикотажних виробів, сигарет, мандарин, лимон, виноград та шини, неплатники податків, які не звітують та не реєструють податкові накладні у ЕРПН; у наданих до перевірки товарно-транспортних накладних відсутні обов`язкові реквізити заповнення: серія, номер, дата довіреності на поставку товару; ким видано довіреність (найменування підприємства); особливі відмітки: зазначений вантаж опломбовано: нижній відтиск відсутні дані; верхній відтиск відсутні дані; у графі 5 «Густина нафтопродукту (нафти)» - відсутні дані, що не дає можливість співставити з характеристиками згідно паспортів якості.; охоронною службою ДП «СхідГЗК» не здійснено відмітку, що вантаж здійснив перетин (ввезення товару) через КПП підприємства. Журнал реєстрації перепусток для автотранспорту на територію комбінату не надано. Позивачем для підтвердження факту придбання (поставки) мазуту від ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС» не оформлені наступні документи: ТТН-1 (нафтопродукти) товарно-транспортну накладну на бланку суворої звітності; журнал обліку надходження нафти та нафтопродуктів; журнал реєстрації проведення вимірювання нафтопродуктів у резервуарах; товарну книгу кількісного руху нафтопродуктів (нафти); акт приймання продукції за якістю (у день завершення приймання) за формою № 14-НК; надані до перевірки сертифікати якості та паспорти, видані виробником АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» відсутній, але фактичний постачальник АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» мазут в обсягах лише 22% від загального обсягу та по ланцюгу постачання відсутній; відсутній акт прийому передачі товару за кількістю та якістю.
За відсутності факту підтвердження надання послуг, придбання товару відповідні суми не можуть бути включатись до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
У судовому засіданні 31.10.2019 року за участю представників позивача Гавеля Д. В., відповідача Ваховська Г. О. підготовче судове засідання відкладено до 28.11.2019 року.
28.11.2019 року у судовому засіданні за участі представників позивача та відповідача закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті та відкладено розгляд справи по суті до 12.12.2019 року.
08.01.2020 року судом отримано пояснення відповідача, де зазначено, що встановлені перевіркою факти непідтвердження придбання товару (робіт/послуг) у зазначених в акті перевірки контрагентів ДП «СхідГЗК», не спростовують використання придбаного товару (робіт/послуг) в якості сировини, матеріалів у виробництві, проте вказує на внесення недостовірних даних зазначених контрагентів до бухгалтерського обліку. Контрагентами-постачальниками внесено недостовірні відомості до первинних документів (податкових, видаткових накладних, актів виконаних робіт тощо) щодо поставки товару та надання послуг на ДП «СхідГЗК». Таким чином, документально не підтверджується отримання ТМЦ та послуг від вище вказаних підприємств. Тобто, перевіркою встановлено факти невідповідності наданих до перевірки первинних документів вимогам Закону № 996, що позбавляє їх юридичної сили та доказовості, та не дозволяє позивачу формувати дані бухгалтерського та податкового обліків.
У судовому засіданні 12.12.2019 року за участю представників позивача та відповідача відкладено розгляд справи до 17.01.2020 року.
17.01.2020 року судом отримано письмові пояснення позивача, в яких зазначено, що виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
У судове засідання 17.01.2020 року сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
За клопотанням сторін ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року провадження у справі № 160/9243/19 зупинено на тридцять днів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від13.02.2020 року поновлено провадження у справі, замінено відповідача на його правонаступника Офіс Великих платників податків Державної податкової служби.
У судовому засіданні 13.02.2020 року розгляд справи відкладено до 20.02.2020 року.
У судовому засіданні 20.02.2020 року розгляд справи відкладено до 25.02.2020 року.
В судове засідання 25.02.2020 року представник сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання, в якому просить розгляд справи здійснювати за правилами письмового провадження.
Від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач повторює доводи, викладені у запереченні на позовну заяву та наданих раніше поясненнях.
За приписами ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
У відповідності до вимог ст.ст. 205, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області у період з 25/03/2019 по 12.04.2019 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державного підприємства «СХІДНИЙ ГРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» згідно із даними податкової декларації з податку на додану вартість з питання перевірки формування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість ДП «СХІДНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» за січень 2019 року, на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, за результатами якої складено Акт № 63/28-10-46-15/14309787 від 18.14.2019 року.
За висновками акту перевірки, контролюючим органом встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит за січень 2019 року на загальну суму ПДВ 495 664,48 грн.; п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодекс у України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в розмірі ПДВ 387 521,14 грн. та встановлено завищення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на загальну суму ПДВ у розмірі ПДВ 108 143,34 грн.
Вище вказаних висновків контролюючий орган дійшов з огляду на те, що позивачем завищено податковий кредит у розмірі ПДВ 387 521, 14 грн. та суму від`ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку на загальну суму ПДВ у Розмірі 108 143,34 грн. по взаємовідносинах з постачальниками, які надали податковий кредит і здійснювали операції, не обумовлені економічними причинам, а саме: ТОВ «ІНТЕРПРОММАШ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС».
Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями ДП «СхідГЗК» оскаржило їх в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.
Розглядаючи дані правовідносини, суд керується таким.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (п. 1.1. ст. 1 Податкового кодексу України)
Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів (послуг) або дата отримання платником податку товарів /послуг.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів /послуг, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. (201.10 ст. 201 ПК України).
Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.08.2018 року між позивачем (покупець) та ТОВ «ІНТЕРПРОММАШ» (постачальник) укладено договір № 694/13/322Е про закупівлю товарів, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити Залізничні локомотиви та тендери, код 3461 (Електровоз шахтний контактний) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до Специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною Договору.
Згідно з п. 3.1 Договору сума (ціна) договору, відповідно до Специфікації № 1 становить 3 297 720,00 грн., у тому числі податку на додану вартість 20% - 549620,00 грн.
Згідно зі Специфікацією № 1 від 22.08.2018 року визначено найменування продукції, яка буде постачатися електровоз шахтний контактний К-10 у кількості 2 шт., ціна за одиницю 1 648 860,00 грн., сума (ціна) договору складає 3 297 720,00 грн., в т. ч. ПДВ 20% - 549 620,00 грн.
22 серпня 2018 року ТОВ «ІНТЕРПРОММАШ» виставило позивачу рахунок на оплату № 9 за Електровоз шахтний контактний К-10 (2 шт.) у розмірі 3 297 720,00 грн.
За фактом поставки товару та отримання його покупцем, ТОВ «ІНТЕРПРОММАШ» складено податкову накладну № 5 від 26.12.2018 року.
Згідно з матеріалами справи, виробником Електровоза шахтного К-10 є ТОВ «КРИВБАСРЕМСНАБ», що підтверджено паспортом на електровоз, сертифікатом якості.
Відповідно до товарно-транспортної накладної № 26-1 від 26 грудня 2018 року, автомобіль, яким здійснено перевезення КАМАЗ НОМЕР_1 , вид перевезень вантажні, автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_2 , водій ОСОБА_3 ; замовник та вантажовідправник ТОВ «ІНТЕРПРОММАШ»; вантажоодержувач ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»; пункт навантаження м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, 23, пункт розвантаження: Кіровоградська обл., Маловисківський р-н, с. Олексіївка Шахта Новокостянтинівська, маса брутто 10 тон; супровідні документи на вантаж видаткова накладна № 21 від 26.12.2018 року, товар отримано інженером СМТЗВ ОСОБА_1 .
Отже, судом встановлено, що формування позивачем податкового кредиту, який враховувався при визначенні податку на додану вартість, за господарською операцією, здійсненою між позивачем та ТОВ «ІНТЕРПРОММАШ» щодо придбання електровозу, був підтверджено відповідними первинними документами. Придбаний товар (електровоз) був використаний у власній господарській діяльності позивача, тому наявні у позивача документи є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».
На час здійснення господарських операцій контрагент позивача мав спеціальну податкову правосуб`єктність, перебував на обліку платників податків, а також був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що не спростовується відповідачем.
Виходячи зі специфіки укладеного між позивачем та його контрагентом договору, як предмета господарських операцій, надані позивачем документи є достатнім доказом підтвердження фактичного виконання зазначених вище господарських операцій.
З наданих позивачем первинних документів можливо встановити суть та зміст господарської операції, вказані документи підтверджують фактичне здійснення господарської діяльності підприємства.
Доказів порушень відображення господарської операції в бухгалтерському та податковому обліку позивача та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань матеріали справи не містять, відповідачем до суду не надано.
Щодо твердження відповідача стосовно обов`язковї наявності довіреності під час отримання товару, то суд зазначаєтаке.
Відповідно до п.3 ст.244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Тобто, довіреність не є первинним документом в розумінні п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 та не фіксує факт здійснення господарських операцій. Також, нормами Податкового кодексу України не встановлена обов`язковість наявності довіреностей, як умова для формування сум податкового кредиту платника податків.
Відповідно, відсутність довіреностей не може бути підставою для виключення сум ПДВ зі складу податкового кредиту платника податків.
Наданими первинними документами (видатковою накладною, прибутковим ордером) підтверджується факт здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «ІНТЕРПРОММАШ» щодо придбання електровозу шахтного контактного К-10.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність порушень з боку позивача при формуванні податкового кредиту для визначення податку на додану вартість.
Розглядаючи питання правомірності формування податкового кредиту за господарськими операціями між позивачем та ТОВ «ТОГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС», судом встановлено таке.
22.01.2018 року між ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС» (постачальник) укладено договір № 64/13/03Е про закупівлю товару, згідно з умовами якого, постачальник зобов`язується поставити Нафта і дистиляти, код 0913 (МазутМ-100, ДСТУ 4058:2001, налив) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до Специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною Договору.
Згідно з п. 3.1 вище вказаного договору сума(ціна) Договору, відповідно до Специфікації № 1 становить 7 816 410,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 20% - 1 302 735,00 грн.
Відповідно до Специфікації № 1 від 22.01.2018 року продукція, що буде постачатися Мазут М-100 по ДСТУ 4058:2001, налив 653 тони на загальну суму 7 816 410,00 грн.
За умовами Додаткової угоди № 1 до договору № 64/13/03Е від 22.01.2018, укладеної між сторонами 05.03.2018 року сторони домовились змінити ціну товару не більше ніж на 10 відсотків. Поставка товару буде здійснюватися відповідно до Специфікації № 3, яка є невід`ємною частиною додаткової угоди та договору. Специфікацію № 1 до договору вважати такою, що втратила чинність. Вартість поставки відповідно до Специфікації № 3 становить 5 810 952,61 грн..
Під час дії договору було поставлено товарів відповідно до Специфікації № 2 , яка є невід`ємною частиною додаткової угоди та договору. Вартість поставки, відповідно до Специфікації № 2 становить 2 005 453,80 грн.
Ціна договору відповідно до Специфікацій № 2 та № 3 складає 7 816 406,41 грн., отже ціна договору при цьому зменшилась на 3,59 грн. у тому числі податок на додану вартість 20% - 0,60 грн.
За умовами Додаткової угоди № 2 від 28.12.2018 до договору № 64/13/03Е від 22.01.2018 року продовжено термін дії договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі Нафта і дистилятори, код 0913 (Мазут М-100, ДСТУ 4058:2001, налив) та укладання договору з переможцем. Збільшено на 20% суму Договору, що буде складати 1 563 281,28 грн., у т. ч. ПДВ 260 546,88 грн.
Викладено п. 11.1 договору в наступній редакції:
11.1 Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до проведення процедури закупівлі та укладання договору з переможцем, але не пізніше 31.03.2019 року, а в частині розрахунків до повного виконання.
03.01.2019 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС» складено податкову накладну № 30 на мазут М-100 по ДСТУ 4058-2001 на суму 328 648,32 грн., в т. ч. ПДВ 54 774,72 грн.
16.01.2019 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС» складено податкову накладну № 34 на мазут М-100 по ДСТУ 4058-2001 на суму 328 911,66 грн., в т. ч. ПДВ 54 818,61 грн.
02.01.2019 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС» складено податкову накладну № 2 на мазут М-100 по ДСТУ 4058-2001 на суму 341 815,32 грн., в т. ч. ПДВ 56 969,22 грн.
02.01.2019 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС» складено податкову накладну № 1 на мазут М-100 по ДСТУ 4058-2001 на суму 325 751,58 грн., в т. ч. ПДВ 54 291,93 грн.
Вказані первинні документи оформлені належним чином, дають можливість визначитись зі змістом та обсягом вказаних господарських операцій, ідентифікувати їх учасників, перевірити правильність відображення операцій в податковому обліку, тобто, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій, фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача. На документах містяться відбитки печатки, яка є засобом ідентифікації юридичної особи відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а отже мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку. Використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку позивача матеріали справи не містять, як не містить таких висновків і акт перевірки.
На час здійснення господарських операцій контрагент позивача мав спеціальну податкову правосуб`єктність, перебував на обліку платників податків, а також був зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що підтверджується матеріалами справи, та не спростовано відповідачем.
Таким чином, наявність вищенаведених первинних документів в їх сукупності свідчить про рух активів позивача у процесі здійснення господарських операцій з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС»», що мали місце реальні зміни майнового стану платника податків, які є обов`язковою ознакою господарської операції.
Отже, у матеріалах справи міститься первинна документація, яка підтверджує реальність господарських операцій.
Згідно ст.3 Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку…
Разом з тим, підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.
При цьому, відповідач не заперечує проти факту здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «ІНТЕРПРОММАШ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС»», належного оприбуткування товарів та використання їх в подальшому у господарській діяльності позивача.
Відповідач у акті перевірки, посилається на обрив ланцюга постачання придбаних позивачем товарів, однак вказані висновки не приймаються судом у якості належного та обгрунтованого доказу неможливості формування податкового кредиту за вказаними операціями з огляду на наступне.
Враховуючи положення частини 2 статті 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, діюче законодавство України, так само як Податковий кодекс України не передбачає відповідальності у виді донарахування податкових зобов`язань, застосування штрафних санкцій або не підтвердження права на податковий кредит на господарюючого суб`єкта за можливі неправомірні дії свого контрагента; окрім того, не передбачає обов`язку або права одного платника податку контролювати показники податкової звітності з податку на додану вартість іншого платника податку, або на господарюючих суб`єктів не покладається обов`язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.
У податковому праві визнається критерій добросовісності платника податків, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Таким чином, порушення допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, не впливають на права та обов`язки іншого платника податків.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 36.5 даної статті встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Якщо податковим органом встановлено неналежне виконання контрагентом позивача своїх податкових обов`язків, відповідальність за їх невиконання або неналежне виконання повинно нести саме це підприємство.
Лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагента може слугувати підставою для висновку про неправомірне формування ним податкового обліку.
Європейський суд з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив:
« 70. І, нарешті, що стосується зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ, суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.
71. Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов`язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1».
Отже, Європейський суд з прав людини визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України»).
Суд вважає за необхідне дотримуватися позиції, викладеної в п.53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко і Лозенко проти України». Відповідно до вказаної позиції суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівами». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Так, відповідачем не доведено та не встановлено судом, що між позивачем та його контрагентами: ТОВ «ІНТЕРПРОММАШ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО-СЕРВІС»» мали місце узгоджені дії, спрямовані на безпідставне отримання податкової вигоди та, що позивач був обізнаним з приводу дійсного стану правосуб`єктності контрагента.
Встановлені у даній справі обставини, сукупність досліджених судом доказів, свідчать про те, що спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.139 КАС України, якими встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна