Справа № 824/1503/19-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 р. м. Чернівці справа № 824/1503/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить :

- визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Чернівецькій області (далі - відповідач) №11/24-13-33-05-19//ТД-ФС/186 від 28.10.2019 року на ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова прийнята у зв`язку з отриманням акту перевірки фіскального органу, яким встановлено порушення позивачем вимог законодавства про працю, а саме порушення ч.3 ст.24 КЗпП у вигляді допущення до роботи працівників без оформлення трудових відносин. Вважає наведені висновки необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам, і мають характер припущень, оскільки зазначені фізичні особи на момент здійснення фактичної перевірки не були працівниками. На момент проведення фактичної перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Чернівецькій області, дані особи перебували в приміщенні позивача, але ніяких трудових відносин з ОСОБА_1 не мають. Тобто, відсутній факт допуску працівника до роботи без належного оформлення трудових відносин.

Отже спірна постанова була винесена необґрунтовано та протиправно, в зв`язку з чим підлягає скасуванню.

26.12.2019 року ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №824/1503/19-а відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи на 14:00 год. 22.01.2020 р.

21.01.2020 року надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що під час перевірки суб`єкта господарювання Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, складено акт №11/24-13-33-05-18/ НОМЕР_1 від 26.09.2019 року про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства про укладення трудового договору, офрмлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Під час перевірки встановлено порушення Постанови КМУ №413 від 17.06.2015 року та ч.3 ст.24 КЗпП України, а саме фактичного допуску до роботи працівників без оформлення трудових відносин. 01.10.2019 року відповідачем отриманий даний Акт від Головного управління ДПС у Чернівецькій області. За наявними документами, відповідачем прийнято рішення про винесення постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №11/24-13-33-05-19/ НОМЕР_1 /ТД-ФС/186 від 28.10.2019 року. У зв`язку з вищенаведеним просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

22.01.2020 року судом оголошено перерву у зв`язку з клопотанням представника позивача та представника відповідача про допит свідків. Справу перепризначено на 10.02.2020 року.

10.02.2020 р. представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, за його відсутності. Вказував, що позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача також подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, за його відсутності. Вказував, що проти позовних вимог заперечує повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем з 15.10.1999 року (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва платника єдиного внеску, перебуває на спрощеній системі оподаткування ІІ групи з 01.10.2012 року. Основними видами діяльності - 51.19.0 - посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту; 26.15.0 - виробництво та оброблення інших скляних виробів (а.с.11).

20.12.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди, відповідно до змісту якого позивач користується частиною приміщення цеху та майна за адресою : АДРЕСА_1 , площею 40 кв.м. (а.с.35-36).

20.01.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір оренди, відповідно до змісту якого позивач користується частиною приміщення цеху та майна за адресою : АДРЕСА_1 , площею 40 кв.м. (а.с.32-33).

01.02.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір оренди, відповідно до змісту якого позивач користується частиною приміщення цеху та майна за адресою : АДРЕСА_1 , площею 40 кв.м. (а.с.28-29).

17.09.2019 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області на підставі підпунктів 20.1.2, 20.1.4, 20.1.6, 20.1.8, 20.1.13 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, винесено наказ №46/фп про проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання ОСОБА_1 з 17.09.2019 року тривалістю 10 діб з питань дотримання вимог Податкового кодексу України від 02.10.2010 №2755-VІ в частині здійснення господарської діяльності, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (а.с.16).

17.09.2019 року головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Чернівецькій області Соник О.А., головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Чернівецькій області Стецюком М.М., головним державним ревізором - інспектором відділу планування контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Чернівецькій області Сандуляком О.О., головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Чернівецькій області Макухом І.В. на підставі направлень на перевірку №187,188,189,190 відповідно проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 12-15).

26.09.2019 за результатами перевірки складено акт (довідка) про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладеного трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 за період з 17.09.2019 року по 26.09.2019 року №11/24-13-33-0519/ НОМЕР_1 . (а.с. 21-23).

У акті зафіксовано порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України та вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", що полягає у фактичному допуску на роботу без належного оформлення документів по 2 особах (а.с. 23).

30.09.2019 року ГУ ДПС у Чернівецькій області звернулось до Управління Держпраці у Чернівецькій області з листом про надання інформації, відповідно до змісту якого повідомило, що на виконання розпорядження КМУ від 05.09.2018 року №649 "Про заходи, спрямовані на детінізацію відносин у сфері зайнятості населення" направляє акт фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 №11/24-13-33-05-19/5 від 26.09.2019 року, по якому вбачається використання найманої праці, а саме фактичного допуску до роботи без належного оформлення документів встановлених ч.3 ст.24 КЗпП України по двох особах (а.с. 128).

04.10.2019 року Управління Держпраці у Чернівецькій області надіслало ФОП ОСОБА_1 повідомлення про отримання документів від ГУ ДПС у Чернівецькій області акту №11/24-13-33-05-19/5 від 26.09.2019 року про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладеного трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Окрім того повідомила, що справу про накладання штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбаченого ч.2 ст. 265 КЗпП України буде розглянуто у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання вищезазначених документів (а.с. 121).

28.10.2019 року відповідачем винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №11/24-13-33-05-19/ НОМЕР_1 /ТД-ФС/186, , якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 250380,00 грн (а.с. 122).

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач оскаржив її в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Основними нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини є: Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877-V), Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 43 Конституції України визначено, що держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Як зазначено в статті 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 4 статті 2 Закону №877-V визначено, що заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина 5 статті 2 Закону №877-V).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №929-р "Питання Державної служби з питань праці" на Державну службу України з питань праці покладено здійснення функцій і повноважень Державної інспекції і питань праці, що припиняється.

Відповідно до положень статті 259 Кодексу законів про працю державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509.

Згідно з пунктом 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Досліджуючи правомірність застосування відповідачем до позивача відповідальності передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), суд враховує наступне.

Положеннями абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Частиною 1 статті 3 Кодексу законів про працю України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 4 Кодексу законів про працю України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За визначенням, наведеним у статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Приписами статті 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які в акті від 26.09.2019 року №11/24-13-3305-19/ НОМЕР_1 , вказані як наймані працівники фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , неоформлену працю яких він використовував, то з пояснень представників позивача та показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд встановив наступне.

Так, ОСОБА_5 17.09.2019 року прибув у приміщенні цеху по виготовленню та обробці скла під назвою Дизайн студія "ArtGlass" для уточнення замовлення від 16.09.2019 року.

ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 17.09.2019 року перебувала в кабінеті ФОП ОСОБА_1 , оскільки останній є цивільним чоловіком ОСОБА_6 та принесла йому обід.

Суд критично оцінює показання свідків головного державного ревізора - інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Чернівецькій області Соник О.А., головного державного ревізора - інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Чернівецькій області Стецюка М.М., головного державного ревізора - інспектора відділу планування контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Чернівецькій області Сандуляка О.О., головного державного ревізора - інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Чернівецькій області Макуха І.В., оскільки відсутні будь-які докази того, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 працювали на постійній основі у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 оскільки не має ніяких доказів, щоб свідчило про наявність між ними трудових відносин.

Окрім того, згідно наданих пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 працівниками ГУ ДФС у Чернівецькій області до акту проведення фактичної перевірки, не встановлено, що даними особами здійснювались будь - які роботи.

Також матеріалами справи встановлено, що на ОСОБА_5 оформлено замовлення №225 про замовлення дзеркала - срібла від 16.09.2019 року, яке оплачено 20.09.2019 року (а.с.43).

Таким чином, суд вважає, що позивач не виступав щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 роботодавцем, не використовував найману працю цих фізичних осіб та не мав обов`язку укладати з ними трудовий договір.

Наведене свідчить про хибність висновків Головного управління ДПС у Чернівецькій області, викладених в акті від 26.09.2019 року №11/24-13-3305-19/ НОМЕР_1 , за результатами розгляду якого винесено оскаржену постанову.

Тобто, перевіркою проведеною ГУ ДПС у Чернівецькій області порушень вимог ст.24 Кодексу законів про працю України з боку ФОП ОСОБА_1 щодо використання праці працівників без належного документального оформлення та не повідомлення контролюючих органів про оформлення найманих працівників не встановлено.

Отже, постанова про накладення штрафу №11/24-13-33-05-19/ НОМЕР_1 /ТД-ФС/186 від 28.10.2019 року винесена безпідставно (за не встановленням належними доказами факту порушення позивачем вимог трудового законодавства), в зв`язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на правомірність його дій при винесенні спірної постанови, оскільки дії відповідача позивачем не оскаржувались та не є предметом позову по даній справі.

Суд враховує приписи частин першої, другої статті 2 КАС України, згідно з якими завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідач не довів обґрунтованість винесення спірної постанови.

Також суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.53 Рішення ЄСПЛ у справі "Смирнов проти України" від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі "Огороднік проти України" від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі "Єрохіна проти України" від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КАС України. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в адміністративному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до принципу V, викладеного у Рекомендації № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів», ухваленій Комітетом Міністрів Ради Європи на 518 засіданні заступників міністрів 13.10.1994 року, судді, зокрема, зобов`язані проводити справу неупереджено, спираючись на власну оцінку фактів та власне тлумачення закону; забезпечити, щоб кожна сторона мала однакові можливості бути заслуханою, і щоб процедурні права кожної із сторін дотримувались відповідно до положень Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Згідно із ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Сукупність вищенаведених встановлених обставин справи дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3272,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Чернівецькій області №11/24-13-33-05-19//ТД-ФС/186 від 28.10.2019 року на ОСОБА_1 .

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 3272 (три тисячі двісті сімдесят дві гривні) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області, сплачені відповідно до квитанції №38 від 23.12.2019 року

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Управління Держпраці у Чернівецькій області (вул. Зелена, 3, м. Чернівці, 58003, Код )

Суддя І.В. Маренич