Справа № 750/13962/19
Суддя: Требух Н. В.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/9/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі

Головуючого судді Требух Н.В.

З секретарем судового засідання Будаш М.В., Разумейко К.М.

Справа №750/13962/19

Позивач Копейкін Сергій Олексійович

Відповідачі заступник командира взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області лейтенант поліції Стеченко Сергій Олександрович, Управління патрульної поліції в Чернігівській області

Про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1815816 від 02.12.2019 року,

За участі сторін,-

в с т а н о в и в :

В грудні 2019 року до Деснянського районного суду м.Чернігова, як адміністративного суду, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1815816 від 02.12.2019 року. Позовні вимоги мотивовані тим що, 02.12.2019 року відповідачем ОСОБА_2 було винесено постанову серії ЕАВ №1815816 про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Зазначає, що з вказаною постановою він не згоден, належні докази вчинення ним правопорушення відсутні, засіб вимірювання швидкості не може використовуватись, тому його дані не є належними доказами, крім того постанова підписана іншою особою, а не ОСОБА_3 С ОСОБА_4 О. і має помилки в написанні прізвища позивача. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позов не визнає, в його задоволенні просить відмовити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, відповідачі позов не визнали.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1815816 від 02.12.2019 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф в сумі 255 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 02.12.2019 року о 12:12 год., позивач керуючи автомобілем марки «Фольксваген», н.з. НОМЕР_1 в населеному пункті в с.Лемеші Козелецького району рухався зі швидкістю 98 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 48 км/год., та порушив п. 12 ПДР України. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху т.з. Trucam LTI 20/20, серійний номер 001134.

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року № 580-VIII, поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року (далі - Інструкція № 1395), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Згідно частини першої ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ст. 14 Закону України Про дорожній рух, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Вказане узгоджується з пунктом 2.3 ПДР України згідно з підпунктом б якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У силу вимог пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Cудом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач 02.12.2019 року, о 12 год. 21 хв., керуючи транспортним засобом, Фольксваген НОМЕР_2 населеному пункті, с. Лемеші Козелецького району Чернігівської області, рухався зі швидкістю 98 км/год. Фіксація швидкості руху автомобіля на вказаній ділянці автодороги проведена засобом фото- та відео фіксації ТRUСАМ LТІ20/20 ТС001134, про що зазначено в постанові.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем доведено правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема наявний відеозапис, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 № ТС001134, на якому зафіксовано, що автомобіль Позивача рухався зі швидкістю 98 км/год.

Зазначений доказ суд визнає допустимим доказом з огляду на те, що у постанові зазначено, який технічний прилад застосовувався при вимірюванні швидкості.

Правомірність застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam підтверджується сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012, Свідоцтва про повірку, чинного до 30.09.2020 року, експертним висновком від 27.09.2018 року з терміном дії до 27.09.2021 року.

Звертаючись з позовом до суду і під час розгляду справи по суті позивач зазначав, що оспорювана постанова була підписана не відповідачем Стеченко С.О., а іншою особою, однак вказаний факт свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшов.

Щодо допущеної помилки в написанні прізвища позивача у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАВ №1815816, суд зазначає, що допущена інспектором у постанові описка (невідповідність) не свідчить про відсутність події такого адміністративного правопорушення, та не може бути самостійною підставою для звільнення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Крім того інші дані, що ідентифікують особу, та посвідчення водія на ім.»я ОСОБА_1 відповідають дійсності.

Враховующи викладенне вище, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись статтями 3, 4, 9 , 72, 78, 241-246, 255, 286, 293, 295-297 КАС України, суд

В и р і ш и в

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до заступник командира взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області лейтенант поліції Стеченко Сергій Олександрович ( місто Чернігів вулиця Громадська 66), Управління патрульної поліції в Чернігівській області (місто Ченігів вулиця Громадська 66) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В.Требух