Справа № 826/4334/18
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4334/18 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Мельничука О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Суркової Д.О.,

за участю представників сторін:

від позивача - Ус Д.М.,

від відповідача - адвокати Войніканіс-Марський Я.С., Терновий Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державної служби геології та надр України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Буд-Інвест» про анулювання спеціального дозволу на користування надрами, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Буд-Інвест» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року Державна служба геології та надр України (далі - позивач, Держгеонадра України) звернулась у суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Буд-Інвест» (далі - відповідач, апелянт, ТОВ «Альфа-Буд-Інвест») про анулювання спеціального дозволу на користування надрами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи, рішення суду є необґрунтованим та таким, що суперечить законодавству України. Наголошує на тому, що позивачем пропущено строк звернення до суду та не зазначено правових підстав анулювання спеціального дозволу. До того ж, на момент подання апеляційної скарги усунуті усі недоліки, визначені у приписі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошує, що відповідачем протягом тривалого часу не усувались порушення, виявлені перевіркою, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що 10 січня 2011 року ТОВ «Альфа-Буд-Інвест» надано спеціальний дозвіл на користування надрами №5277 для видобування піску, придатного в якості компоненту в`яжучого для щільних силікатних бетонів та благоустрою, рекультивації та планування Броварського родовища, розташованого у Броварському районі Київської області, терміном дії 11 років, до 10 лютого 2022 року.

10 січня 2011 року між Міністерством охорони навколишнього природного середовища України та відповідачем укладена угода №5277 про умови користування надрами.

У період з 01 по 04 грудня 2015 року Центральним міжрегіональним відділом Департамента державного геологічного контролю Держгеонадр України проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері надрокористування відповідачем.

В результаті перевірки виявлено наступні порушення:

1) проект розробки родовища корисних копалин не затверджений та не погоджений в установленому порядку (відсутнє погодження з Державним комітетом України по нагляду за охороною праці та відсутня екологічна експертиза розділу ОВНС робочого проекту), чим порушено статтю 51 Кодексу України про надра;

2) надра, надані у користування, не використовуються за призначенням, а саме видобування копалин не проводиться, чим порушено вимоги статті 4 Угоди про умови користування надрами (здійснювати роботи у терміни, зазначені в програмі робіт», також не виконується мета спеціального дозволу на користування надрами: «видобування піску, придатного в якості компоненту в`яжучого для щільних силікатних бетонів та для благоустрою, реконструкції та планування», чим порушено статті 14, 24, 56 Кодексу України про надра, підпункт 1 пункта 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615 (далі - Порядок №615);

3) акт про передачу розвіданого родовища для промислового освоєння відсутній, чим порушено вимоги статті 40 Кодексу України про надра, постанов Кабінету Міністрів України від 14 лютого 1995 року №114;

4) не подається до Держгеонадр України інформація щодо стану виконання Програми робіт за формою згідно з законодавством, чим порушено вимоги статті 24 Кодексу України про надра, підпункт 1 пункта 22 Порядку №615;

5) план розвитку гірничих робіт на 2014 рік не дотримується, а саме видобувні роботи передбачені планом розвитку гірничих робіт не проводились, чим порушено вимоги статті 51 Кодексу України про надра.

Виявлення зазначених порушень стало підставою для винесення 04 грудня 2015 року припису №926-14/06, яким відповідачу надано строк до 04 січня 2016 року для усунення порушень та надання відповідного підтвердження.

Згаданий припис отримано представником відповідача 04 грудня 2016 року.

У зв`язку з невиконання припису, наказом Держгеонадр України №397 від 04 вересня 2017 року зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами та надано відповідачу строк у 30 календарних днів для усунення порушень, про що повідомлено листом від 16 вересня 2017 року.

Також позивач, листом від 24 листопада 2017 року запропонував ТОВ «Альфа-Буд-Інвест» у 15 денний строк надати позицію (згоду/незгоду) на припинення права користування надрами.

01 грудня 2017 року згадане поштове відправлення повернулось позивачу з відміткою оператора поштового зв`язку про невручення за закінченням терміну зберігання.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у справі доказами підтверджуються обставини щодо порушення відповідачем вимог законодавства у сфері надрокористування, які дійсно мали місце та незважаючи на неодноразовість надання строку для їх усунення, не були усунуті відповідачем в добровільному порядку в установлені строки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Правовідносини між сторонами регулюються Кодексом України про надра, Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 (далі - Порядок №615), а також іншими законами України (тут і далі в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Державна служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади, який наділений функціями для забезпечення реалізації державної політики у сфері надрокористування та діє відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 391/2011 (чинне, на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із пунктом 18 пункта 4 Положення, Держгеонадра України відповідно до покладених завдань здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним використанням надр України.

Відповідно до частини 1 статті 13 Кодексу України про надра користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Згідно зі статтею 15 цього Кодексу надра надаються у постійне або тимчасове користування.

Постійним визнається користування надрами без заздалегідь встановленого строку.

Тимчасове користування надрами може бути короткостроковим (до 5 років) і довгостроковим (до 50 років). У разі необхідності строки тимчасового користування надрами може бути продовжено.

Перебіг строку користування надрами починається з дня одержання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, якщо в ньому не передбачено інше, а в разі укладення угоди про розподіл продукції - з дня, зазначеного в такій угоді.

Згідно з частиною 2 статті 16 Кодексу України про надра спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим. Порядок проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами та порядок їх надання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 8 цієї правової норми, переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами, внесення до них змін, видача дублікатів, продовження терміну дії спеціальних дозволів на користування надрами, зупинення їх дії або анулювання, поновлення їх дії у разі зупинення здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр у встановленому законодавством порядку.

Згідно із частиною 1 статті 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Статтею 25 Кодексу України про надра встановлено, що права користувачів надр охороняються законом і можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених законодавством України. Збитки, завдані порушенням прав користувачів надр, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до законодавчих актів України.

Згідно зі статтею 56 Кодексу України про надра до основних вимог в галузі охорони надр є:

забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр;

додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами;

раціональне вилучення і використання запасів корисних копалин і наявних у них компонентів;

недопущення шкідливого впливу робіт, пов`язаних з користуванням надрами, на збереження запасів корисних копалин, гірничих виробок і свердловин, що експлуатуються чи законсервовані, а також підземних споруд;

охорона родовищ корисних копалин від затоплення, обводнення, пожеж та інших факторів, що впливають на якість корисних копалин і промислову цінність родовищ або ускладнюють їх розробку;

запобігання необґрунтованій та самовільній забудові площ залягання корисних копалин і додержання встановленого законодавством порядку використання цих площ для інших цілей;

запобігання забрудненню надр при підземному зберіганні нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захороненні шкідливих речовин і відходів виробництва, скиданні стічних вод;

додержання інших вимог, передбачених законодавством про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини 7 статті 57 Кодексу України про надра, у разі порушення вимог статті 56 та інших статей цього Кодексу користування надрами може бути обмежено, тимчасово заборонено (зупинено) або припинено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або іншим державним органом, уповноваженим на застосування таких заходів реагування, в порядку, встановленому законодавством.

Частиною 7 статті 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06 вересня 2005 року №2806-IV (далі - Закон України №2806-IV) визначено, що дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;

2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Відповідно до пункта 5 Порядку здійснення державного геологічного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 грудня 2011 року № 1294 (чинного, на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 1294), державний геологічний контроль здійснюється шляхом проведення органами державного геологічного контролю планових і позапланових перевірок надрокористувачів.

Посадові особи органу державного геологічного контролю під час проведення планової або позапланової перевірки мають право, серед іншого, давати надрокористувачам обов`язкові для виконання вказівки (приписи) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства під час проведення робіт з геологічного вивчення та використання надр (пункт 13 Порядка № 1294).

Згідно з пунктами 15, 16 Порядка № 1294, за результатами проведення планової або позапланової перевірки надрокористувача посадовими особами органу державного геологічного контролю складається акт перевірки за формою, затвердженою Держгеонадрами. Посадова особа органу державного геологічного контролю зазначає в акті стан виконання вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та використання надр, а в разі невиконання зазначених вимог - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідне положення акта законодавства.

У разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр на підставі акта перевірки протягом п`яти робочих днів з дати її завершення складається припис або розпорядження за формою, затвердженою Держгеонадрами. Припис або розпорядження можуть бути оскаржені до Держгеонадр або суду в установленому законом порядку.

У відповідності до пункта 22 Порядка дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби. Після зупинення дії дозволу надрокористувач зобов`язаний зупинити проведення на наданій йому в користування ділянці надр роботи, передбачені дозволом. Зупинення дії дозволу не звільняє надрокористувача від обов`язку проводити на ділянці надр роботи, пов`язані із запобіганням виникненню аварійної ситуації або усуненням її наслідків. Дія дозволу поновлюється органом з питань надання дозволу після усунення надрокористувачем причин, що призвели до зупинення його дії, і сплати сум фінансових санкцій, застосованих у зв`язку із зупиненням дії дозволу.

Згідно з пунктом 23 Порядка № 615 право користування надрами припиняється з підстав та у порядку, передбаченому Кодексом України про надра та Законом України №2806-IV.

Частиною 1 статті 26 Кодексу України про надра встановлено, що право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров`я населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

У відповідності до частини 2 цієї правової норми, право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Згідно із пунктом 2 абзаца 5 частини 7 статті 41 Закону України №2806-IV, дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав: здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Пунктом 5 статті 26 Кодексу України про надра визначено, що право користування надрами припиняється у разі використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр.

Право користування надрами припиняється у випадку, передбаченому пунктом 5 статті 26 Кодексу України про надра, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку.

Частиною 2 статті 24 Кодексу України про надра визначено, що користувачі надр зобов`язані:

1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано;

2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр;

3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища;

4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві;

41) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України;

5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Як установлено судом із акта перевірки від 04 грудня 2015 року та приписа від 04 грудня 2016 року, відповідачем в установлені строки не усунуто виявлені порушення.

Відтак, наявними у справі доказами підтверджуються обставини щодо порушення відповідачем вимог законодавства у сфері надрокористування, які, незважаючи на неодноразовість надання строку для їх усунення, не були усунуті відповідачем у визначений термін, що є підставою для анулювання дозволу на користування надрами.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі №806/1334/16 та від 30 січня 2020 року у справі №816/1098/16.

Посилання відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду з відповідним позовом, колегія суддів уважає помилковими.

Відповідно до частини 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), суб`єкти владних повноважень мають право звернутись до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно з абзацем 2 частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції від 03 серпня 2017 року, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII Кодекс адміністративного судочинства України викладено у новій редакції.

За абзацем 2 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України у новій редакції, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Отже, в результаті процесуальних змін строк звернення до суду для субєктів владних повноважень зменшився з шести місяців до трьох.

На підставі частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1/99-рп, частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб`єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Водночас неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності. Отже, приписи нового нормативно-правового акта не можуть змінити обсяг прав, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами.

З огляду на викладене, тривалість і правила обчислення строку звернення особи до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку.

Тобто, тривалість строку звернення до суду не змінюється в разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні відносини. Тому строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку. При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №826/12784/13-а, від 24 січня 2019 року у справі №803/2402/14 та від 05 лютого 2020 року у справі №817/4186/13-а.

Як убачається із матеріалів справи, право на звернення до суду з відповідним позовом виникло у Держгеонадр України 01 грудня 2017 року, а тому на момент подання відповідного позову строк на його подання (6 місяців) ще не закінчився.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на те, що станом на день подання апеляційної скарги усі порушення усунуті.

Як убачається із матеріалів справи та зазначає відповідач, у вересні 2019 року Департаментом державного геологічного контролю була проведена планова перевірка відповідача. За результатами цієї перевірки виявлено ряд порушень та винесено припис на їх усунення. На виконання приписа, відповідачем усунуто більшість з виявлених порушень. Оскільки порушення, виявлені під час перевірки у вересні 2019 року, співпадають з порушеннями, виявленими під час проведення перевірки у грудні 2015 року, і усунуті, відповідач вважає, що підстави для анулювання спеціального дозволу відсутні.

Разом з тим, із наданих ТОВ «Альфа-Буд-Інвест» документів убачається, що не всі порушення, виявлені під час перевірки у вересні 2019 року, усунуті товариством. Так, товариством і досі не надано висновок з оцінки пливу на довкілля. До того ж відповідачем не спростовано, що видобування піску, придатного в якості компоненту в`яжучого для щільних силіконових бетонів та для благоустрою, рекультивації та планування, не здійснювалось починаючи з 2013 року. Наявності поважних причин, які обумовили допущення такого порушення, судом не встановлено.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що правові підстави щодо припинення права користування надрами ТОВ «Альфа-Буд-Інвест» не втратили своєї актуальності.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Буд-Інвест» залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді В.П. Мельничук

Л.Т. Черпіцька

(Повний текст постанови складений 05 березня 2020 року.)