Справа № 200/14921/18-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 р. Справа№200/14921/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаш Г.П.,

при секретарі Мухіній Є.О.

за участю

представника позивача Колісниченка А.С. (за довіреністю від 21.05.2019 року),

представника відповідача Голуба П.А. (за довіреністювід 17.12.2019 року №15-14-19/46/19),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю МК-СЕРВІС до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування Постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 30.11.2018 року №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/МГ-ФС та №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю МК-СЕРВІС звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області, в якому просило:

-визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/МГ-ФС від 30.11.2018 року у розмірі 8 153 370,00 грн.;

-визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС від 30.11.2018 року у розмірі 3 723,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що інспекційне відвідування, результати якого стали підставою для винесення спірних постанов, а також самі постанови винесені з масою грубих порушень чинного законодавства, що має наслідком визнання інспекційного відвідування незаконним та відсутність правових наслідків такого. Зокрема позивач наголошує, що позивачу не вручено направлення на проведення інспекційного відвідування та не ознайомлено з наказом про його проведення; інспекційне відвідування здійснювалось тривалістю 13 робочих днів; спірну постанову винесено не одночасно з винесенням припису, а після розгляду справи про накладення штрафу; спірні постанови винесені 30.11.2018 року, тоді як це є останнім днем виконання припису, отже постанови не могли бути винесені раніше 01.12.2018 року.

Позивач зазначає, що спірну постанову було винесено за нібито порушення мінімальних державних гарантій в оплаті праці. Суть порушення виявилась у непроведені індексації заробітної плати за грудень 2017 року 220 працівникам. Однак позивач вважає, що індексація заробітної плати не є мінімальною державною гарантією в оплаті праці.

Також на обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що індексація заробітної плати на підприємстві проводилась шляхом поступового збільшення окладів на випередження індексації. В грудні 2017 року індексація не була проведена внаслідок помилки бухгалтера щодо неправильного визначення індексу споживчих цін за вересень 2017 року (100,2% замість 102,0%).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.12.2018 року позовну заяву ТОВ «МК-СЕРВІС» залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 29.12.2018 року за заявою позивача застосовані заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних постанов та заборони ГУ Держпраці у Донецькій області вчиняти будь-які дії направлені на примусове виконання цих постанов.

Ухвалою суду від 11.01.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 01.02.2019 року.

01.02.2019 року підготовче судове засідання відкладено для ознайомлення позивача з відзивом на позовну заяву.

13.02.2019 року оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з наданням додаткових документів.

Ухвалою суду від 21.02.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про вжиття заходів судового контролю.

Ухвалою суду від 01.03.2019 року продовжено строк проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 13.03.2019 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 200/3185/19-а стосовно оскарження ТОВ «МК-СЕРВІС» наказу про проведення перевірки та дій відповідача щодо проведення перевірки, за наслідками якої прийняті оскаржувані в даній справі постанови про накладення штрафів.

Ухвалою суду від 12.12.2019 року поновлено провадження у справі.

Ухвалами суду від 24.12.2019 року та 14.01.2020 року відмовлено в клопотанні позивача про призначення судової економічної експертизи.

Також ухвалою суду від 14.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.01.2020 року.

29.01.2020 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою сторін.

11.02.2020 року в судовому засіданніоголошенаперерва за клопотаннямпредставникапозивача.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що інспекційне відвідування проведено у відповідності до приписів діючого законодавства. В ході інспекційного відвідування був встановлений ряд порушень, зокрема: допущено працівника до роботи без повідомлення Державної фіскальної служби, не віднесено виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і не присвоєння кваліфікаційних розрядів працівникам, не проведено індексацію заробітної плати за грудень 2017 року, порушено строки виплати заробітної плати за час щорічної відпустки, не проведено виплати в день звільнення усіх належних працівнику сум, не здійснено виплату середнього заробітку за час затримки виплати належних звільненим працівникам сум.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

05.10.2018 року Головним управліннямДержпраці у Донецькій області виданий наказ № 1193 про проведення інспекційного відвідування ТОВ «МК-СЕРВІС».

На підставі вказаного наказу, повідомлення та направлень на проведення інспекційного відвідування від 05.10.2018 року відповідачем в період з 11.10.2018 року по 29.10.2018 року проведено інспекційне відвідування ТОВ «МК-СЕРВІС».

За результатами перевірки 29.10.2019 року складений акт інспекційного відвідування № ДЦ 1538/1187/АВ, в якому відображені виявлені порушення, зокрема,частини 3 статті 24, частини 6 статті 95, частини 7 статті 96, частини 4 статті 115, частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України, статті 33 Закону «Про оплату праці».

07.11.2019 року Головним управліннямДержпраці у Донецькій області виданий припис про усунення виявлених порушень № ДЦ 1538/1187/АВ/П.

29.11.2019 року ТОВ МК-СЕРВІС надіслало відповідачу повідомлення про виконання припису та усунення виявлених порушень в частині направлення до ДФС повідомлення про прийняття співробітника, проведення нарахування та виплати індексації, нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки виплати звільненим працівникам. Також позивач повідомив, що система оплати праці підприємства не передбачає кваліфікаційні розряди працівникам за професіями оператор комп`ютерного набору, водій автотранспортних засобів. Щорічні відпустки працівникам проводяться не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Виплати заробітної плати звільненим працівникам проводяться в день звільнення.

30.11.2018 року відповідачем прийняті постанови про накладення штрафу:

№ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/МГ-ФС у розмірі 8153370,00 грн. за не проведення нарахування та виплати індексації заробітної плати за грудень 2017 року 219 працівникам;

№ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС у розмірі 3723,00 грн.за порушення вимог щодо допуску працівника до роботи без повідомлення Державної фіскальної служби, не віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і не присвоєння кваліфікаційних розрядів працівникам, порушення виплати заробітної плати за час щорічної відпустки, порушення виплати працівникам середнього заробітку за весь час затримки виплати з вини власника належних звільненим працівникам сум.

Надаючи правову оцінку доводам позивача щодо протиправності дій Головного управління Держпраці у Донецькії області під час проведення перевірки стану дотримання вимог законодавства про працю, за результатами якої складено акт та винесено оскаржувані постанови про накладення штрафу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2015 №96 (далі Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. (пп.6 п.6 Положення №96).

Пунктом 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Процедуру проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон №877-V).

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з цим Законом, орган державного нагляду має право здійснювати планові, позапланові заходи здійснення державного нагляду. Підстави, порядок їх здійснення та необхідні розпорядчі документи органу державного нагляду, визначені статтями 5, 6, 7 цього Закону.

За приписами статті 3 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.

26 квітня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні», якою затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема: Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 5 Порядку № 295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю (вказана підстава визначена в наказі про проведення інспекційного відвідування позивача).

Стаття 7 Закону №877-V визначено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Позивач в обґрунтування своєї позиції посилається на частину 3 статті 6 Закону №877-V, яка визначає, щосуб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Натомість відповідачем при проведенні інспекційного відвідування цього зроблено не було.

Дійсно надане до матеріалів справи направлення не містять підпису уповноваженої особи позивача про його отримання.

Разом з цим, в матеріалах справи наявне повідомлення про проведення інспекційного відвідування від 05.10.2018 року, яке містить в повному обсязі інформацію аналогічну, викладеній в направлені наказ, на підставі якого проводиться інспекційне відвідування, дата початку та строк проведення, питання, з яких проводиться інспекційне відвідування, та перелік посадових осіб, які в ньому беруть участь. Дане повідомлення має підпис про ознайомлення Бєрдєнікова Є.А., який є керівником товариства, з датою 11.10.2018 року з відміткою про його отримання.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач вжив заходів для належного повідомлення суб`єкта господарювання про проведення заходу контролю.

При цьому вручення повідомлення, а не направлення суд не вважає порушенням, яке може свідчити про незаконність перевірки. Вручення повідомлення виконало в даному випадку функцію ознайомлення ТОВ МК-СЕРВІС з усією необхідною інформацією.

В будь-якому разі питання отримання саме направлення мало вирішуватись на стадії допуску посадових осіб Держпраці до проведення заходу контролю і не може мати наслідком визнання незаконними результатів перевірки.

При цьому суд вважає необхідним наголосити, що питання протиправності наказу № 1193 від 05.10.2018 року Головного управліннямДержпраці у Донецькій області та дій щодо проведення інспекційного відвідування були предметом судового розгляду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року у справі № 200/3185/19-а в позові ТОВ МК-СЕРВІС до Головного управління Держпраці у Донецькій області відмовлено. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 року вказане рішення залишено без змін.

Стосовно строку проведення інспекційного відвідування суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 10 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначено, що тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Згідно пункту 12 Порядку вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Пунктом 18 Порядку встановлено, щоу разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2018 рокуГоловним управліннямДержпраці позивачу видана вимога про надання документів ДЦ1538/1187/ПД до 17.10.2018 року та проведення інспекційного відвідування на 5 днів.

За таких обставин суд вважає неспроможними доводи ТОВ МК-СЕРВІС щодо незаконності дій посадових осіб відповідача при проведенні інспекційного відвідування.

Стосовно визнання протиправною та скасування Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/МГ-ФС від 30.11.2018 року у розмірі 8 153 370,00 грн. суд дійшов наступних висновків.

Закту інспекційного відвідування встановлено і підтверджується матеріалами справи (розрахунковою відомістю товариства за грудень 2017 року, наказом ТОВ МК-СЕРВІС від 31.10.2018 року № 15, пояснювальною головного бухгалтера ТОВ МК-СЕРВІС від 02.11.2018 року, актом ТОВ МК-СЕРВІС про результати проведеного службового розслідування від 05.11.2018 року), що позивачем не проведено нарахування та виплату індексації за грудень 2017 року 219 працівникам.

Як зазначається самим позивачем не нарахування індексації відбулось через бухгалтерську помилку і було одразу виправлено при виявлені шляхом нарахування індексації за грудень 2017 року в листопаді 2018 (на підтвердження надана розрахункова відомість товариства за листопад 2017 року).

Крім того позивач вказує, що ним проводилась індексація заробітної плати випереджаючим шляхом.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XIIта Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078).

За приписами статті 4 Закону № 1282 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Останнє підвищення посадових окладів на ТОВ «МК-СЕРВІС» відбулось в червні 2017 року, що підтверджується штатним розкладом.

Відповідно до даних Держстатуіндекси споживчих цін на товари та послуги перевищили поріг у 103 відсотка у жовтні (липень 2017 року 100,2%, серпень 2017 року 99,9%, вересень 2017 року 102,2%, жовтень 2017 року 101,2%). Вказане спростовує доводи позивача щодо проведення індексації випереджаючим шляхом.

В зв`язку з встановленням даного порушення на позивача накладений штраф у відповідності до абз. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, згідно якої юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разінедотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної постанови) 8153370 грн.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначені Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III.

Статтею 1 даного Закону встановлено, що державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму

Згідно статті 17 Закону № 2017 основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.

До числа основних державних соціальних гарантій включаються:мінімальний розмір заробітної плати;мінімальний розмір пенсії за віком;неоподатковуваний мінімум доходів громадян;розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 18 Закону № 2017 законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Разом з цим засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання визначені Законом України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР.

Статтею 3 наведеного Закону встановлено, що мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

За приписами статті 11 Закону № 108/95 мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії в оплаті праці, визначаються генеральною угодою.

Крім того статтею 12 даного Закону передбачені інші норми і гарантії в оплаті праці -норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Статтею 95 Кодексу законів про працю України встановлено, що мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавство містить різні категорії: «державні соціальні гарантії» та «мінімальні гарантії в оплаті праці». При цьому «державні соціальні гарантії» є значно ширшою категорією і включає в себе і мінімальні гарантії в оплаті праці (мінімальний розмір заробітної плати), і інші гарантії, які жодним чином не стосуються оплати праці.

Як вже було вказано, стаття 18 Закону № 2017 відносить індексацію доходів населення до інших державних соціальних гарантій.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати, нею передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України "Про оплату праці").

Суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

Отже індексація є складовою частиною заробітної плати, входить до додаткової заробітної плати, і не є мінімальної гарантією в оплаті праці.

Таким чином законами прямо віднесено індексацію доходів до інших державних соціальних гарантій, натомість прямої вказівки, що індексація є мінімальною гарантією в оплаті праці наведені закони не містять.

За таких обставин,суд вважає, що вирішуючи питання про накладення штрафу на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, орган державної влади не може тлумачити розширено, що саме належить до мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Згідно ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до частини 8 вказаної статті припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Частина 11 даної статті визначає, щоу разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Головне управління Держпраці07.11.2018 рокувидало позивачу припис № ДЦ1538/1187/АВ/П про усунення виявлених порушень у строк до 30.11.2018 року. Зокрема пункт 3 цього припису стосується нарахування та виплати індексації.

30.11.2018 року товариство надало Головному управліннюДержпраці повідомлення щодо усунення порушень, в тому числі зазначено, що здійснено нарахування та виплату індексації. Вказане підтверджується розрахунковою відомістю організації за листопад 2018 року.

Разом з цим, 30.11.2018 року, тобто до спливу встановленого самим відповідачем строку для виконання припису, ним винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу у розмірі 8153370,00 грн.

За вказаних обставин, суд вважає Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/МГ-ФС від 30.11.2018 року у розмірі 8153370,00 грн. такою, що підлягає скасуванню.

По-перше, як вже було зазначено, суд вважає, що відповідачем неправомірно віднесено індексацію до мінімальних державних гарантій в оплаті праці. Відповідно і не вірно застосовано норму, яка встановлює відповідальність за вказане порушення - абз. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

По-друге, суд вважає безпідставним посилання відповідача на пункт 29 Порядку № 295, яким передбачено, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Вказана норма прямо суперечить вищенаведеній ч. 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Суд вважає, що підзаконний нормативний акт не може встановлювати відповідальність у випадку, коли нормативний акт вищої юридичної сили закон звільняє від такої відповідальності.

Тобто навіть за умови віднесення індексації до мінімальних державних гарантій в оплаті праці, суд вважає неможливим застосування санкцій у випадку усунення суб`єктом господарювання порушень у визначений органом контролю строк.

До того ж навіть самим відповідачем не виконано вимоги пункту 29 Порядку № 295, оскільки припис виданий 07.11.2018 року, а постанова про накладення штрафу 30.11.2018 року.

Крім того суд звертає увагу, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справа № 826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Дане судове рішення також підтверджує, що вказана Постанова КМУ суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд встановив, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не враховані вимоги частини 11 статті 7 Закону №877.

Стосовно вимоги визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС від 30.11.2018 року у розмірі 3723,00 грн. суд зазначає наступне.

Як вбачається з постанови, нею застосовано штраф за:

- порушення вимог щодо допуску працівника до роботи без повідомлення Державної фіскальної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

- не віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і не присвоєння кваліфікаційних розрядів працівникам.

Згідно ч. 7 ст. 96 Кодексу законів про працю Українита ч. 7 ст. 6 Закону України «Про оплату праці» віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або органом, уповноваженим власником, згідно з професійними стандартами (кваліфікаційними характеристиками) за погодженням із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником).

- порушення строків виплати заробітної плати за час щорічної відпустки.

За приписами ч. 4 ст. 115 Кодексу законів про працю Українита ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відпустки» заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

- порушення виплати працівникам середнього заробітку за весь час затримки виплати з вини власника належних звільненим працівникам сум.

Згідно ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю Українипри звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Матеріалам справи підтверджено наявність порушень.

Як вже було зазначено, відповідачем 07.11.2018 рокувиданий припис № ДЦ1538/1187/АВ/П про усунення виявлених порушень.

З наданого 30.11.2018 року позивачем повідомлення про виконання припису вбачається, що він виконаний частково.

В судовому засіданні представник позивача щодо цього не заперечував та послався на фактичну неможливість виконати всі вимоги.

Натомість представник відповідача визнав, що в постанові помилково зазначені всі порушення, які визначені в акті перевірки, оскільки ТОВ «МК-СЕРВІС» частково припис виконало.

Відповідальність у вказаній постанові застосована у відповідності до абз. 8 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Згідно даної норми юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разіпорушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Отже відповідачем штраф в розмірі 3723,00 грн., тобто в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, за умови невиконання припису в повному обсязі застосований обґрунтовано у відповідності до вищенаведених приписів законодавства.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку щодо відмови у визнанні протиправною та скасуванні Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 6, 19-20, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю МК-СЕРВІС (, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Шевченка, буд. 22, офіс 7) до Головного управління Держпраці у Донецькій області (, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, буд. 82) про визнання протиправними та скасування Постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 30.11.2018 року №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/МГ-ФС та №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Донецькій області від 30.11.2018 року №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/МГ-ФС у розмірі 8153370,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держпраці у Донецькій області (, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, буд. 82) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МК-СЕРВІС (, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Шевченка, буд. 22, офіс 7) судовий збір у розмірі 58385,95 грн.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 27 лютого 2020 року.

Повний текст рішення складено 05березня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш