Справа № 188/81/19(2-а/188/4/2019)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 188/81/19(2-а/188/4/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2019 (суддя суду І інстанції Бурда П.О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху в Дніпропетровській області Левченка Максима Євгенійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 879895 від 14.01.2019р.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора відділу безпеки дорожнього руху в Дніпропетровській області Левченка Максима Євгенійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №879895 від 14.01.2019 року та закрити провадження по справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 14 січня 2019 року інспектором поліції ВБДР УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Левченко Максимом Євгенійовичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 879895 відповідно до якої, позивач, як посадова особа, а саме заступник голови Петропавлівської селищної ради, не вжив своєчасних заходів по обробці протиожеледними матеріалами перехрестя вулиць Свободи і Сонячна в смт. Петропавлівка, чим порушив норми та стандарти утримання автодоріг - п. 3.1.16 ДСТУ 3587-97. Зазначеною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн.

Позивач з винесеною постановою не погоджується, вважає, що працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини.

Стверджує, що Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження і обов`язки заступника голови селищної ради не визначені. Рішенням виконкому Петропавлівської селищної ради від 26.11.2015 № 74а «Про розподіл обов`язків між головою, заступником голови та секретарем селищної ради» затверджено посадові

обов`язки заступника селищного голови, які він виконує. Цією посадовою інструкцією заступника селищного голови не передбачено забезпечення норм стандартів і правил, що стосуються безпеки дорожнього руху в смт. Петропавлівка. Тому позивач вважає, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2019 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії АР №879895 від 14.01.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку чим наявні правові підстави для скасування спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Доводить правомірність прийняття оскаржуваної постанови відповідачем.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 14 січня 2019 року інспектором відділу БДР УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Левченко Максимом Євгенійовичем було винесено постанову серії АР № 879895 про накладення на заступника голови Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району ОСОБА_1 , як на посадову особу, адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн., за те, що позивач, будучи відповідальною особою за експлуатаційний стан дорожнього покриття на перехресті вулиць Свободи та Сонячної в смт. Петропавлівка, не вжив заходів по обробці протиожеледними матеріалами проїзної частини, на якій малася ожеледиця та сніговий накат товщиною до 10 см, чим позивач порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг п. 3.1.16 ДСТУ 3587-97.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що до компетенції сільських, селищних рад, їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху належить: забезпечення виконання вимог законодавства та рішень центральних органів виконавчої влади з питань дорожнього руху і його безпеки; розробка, затвердження та виконання місцевих програм безпеки дорожнього руху; створення позабюджетних фондів для додаткового фінансування заходів щодо безпеки дорожнього руху; організація та контроль за діяльністю підприємств з питань дорожнього руху і його безпеки; сприяння створенню на території відповідного населеного пункту підприємств і організацій для надання платних послуг, пов`язаних з підготовкою та підвищенням кваліфікації водіїв, технічним обслуговуванням і ремонтом транспортних засобів; сприяння діяльності по утриманню у безпечному для дорожнього руху стані автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та їх облаштуванню об`єктами сервісу; прийняття рішень про розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування транспортних засобів та стоянок таксі на вулицях і дорогах населених пунктів, здійснення контролю за дотриманням визначених правилами паркування транспортних засобів вимог щодо розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування; сприяння організації та здійсненню медичної допомоги потерпілим у дорожньо-транспортних пригодах та інших заходів щодо медичного забезпечення безпеки дорожнього руху; проведення серед різних соціально-вікових груп населення профілактичних заходів щодо безпеки дорожнього руху; навчання населення Правилам дорожнього руху; здійснення заходів щодо профілактики дитячого дорожньо-транспортного травматизму.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про автомобільні дороги" управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Згідно з пп.1 п. "а" ст.29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Згідно з ч.5 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що на час складання відповідачем оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, позивач займав посаду заступника голови Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району.

Відповідно до рішенням № 74-а від 26.11.2015 року виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району про розподіл обов`язків між головою, заступником та секретарем селищної ради чітко визначено обов`язки заступника голови, а саме:

1. Організовує роботу по благоустрою селища.

2. Контролює та організовує роботу по підготовці дитячих садків, адмінбудівлі селищної ради до опалювального сезону.

3. Забезпечує належний санітарний стан кладовищ, братських могил.

4. Здійснює контроль за роботою торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування населення селищної ради.

5. Веде особистий прийом громадян.

6. Разом з дільничними інспекторами проводить роботу по забезпеченню законності охорони громадського порядку та належного санітарного стану на території селищної ради.

7. Організовує роботу адміністративної, узгоджувальної комісій та ради опіки та піклування.

8. Забезпечує додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань.

За приписами частини 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушень, передбачених даною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статті 140 КУпАП є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів.

Судом встановлено, що позивач на час виникнення спірних правовідносин займав посаду заступника голови Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району.

Отже, позивач може бути суб`єктом правопорушення передбаченого частиною 1 статті 140 КУпАП.

За приписами частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на зазначені норми, відповідач, вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зобов`язаний був встановити чи є особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винною у вчиненні адміністративного правопорушення, встановити та вказати у постанові, в чому конкретно полягає бездіяльність позивача, як посадової особи, в межах наданих повноважень.

Проте, такої інформації оскаржувана постанова не містить.

Надаючи оцінку наявності вини позивача та наявності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач зобов`язаний встановити та зазначити у постанові, які саме дії позивачем, як посадовою особою, виконано не було та чи винний позивач у скоєнні певного адміністративного правопорушення.

У спірній постанові відповідачем не зазначено які службові обов`язки на позивача покладено і яких саме заходів, у межах наданих повноважень, не вжив позивач.

Враховуючи встановлені обставини колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не надано належних та допустимих доказів, що зафіксовані в оскаржуваній постанові правопорушення є наслідком протиправної бездіяльності позивача, відповідачем не вказано, які саме дії повинен був вчинити позивач та в чому конкретно полягає його протиправна бездіяльність.

Отже, оскаржуване рішення відповідача є таким, що не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, щодо обґрунтованості, оскільки відповідачем прийнято рішення без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відповідно притягнення позивача до адміністративної відповідальності не можу бути визнано правомірним.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко