Справа № 240/10157/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10157/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова О.Г.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

03 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року (повний текст якого складено 01.11.2019 року у м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (в особі Хорошівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області) щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп.2 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за періоди з 02.01.1990 року по 06.02.1997 року та з 06.02.1997 року по 01.02.2002 року;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (в особі Хорошівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області) №333/031 від 22.01.2019 року про відмову у призначенні пільгової пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (в особі Хорошівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області) зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пп.2 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди з 02.01.1990 року по 06.02.1997 року та з 06.02.1997 року по 01.02.2002 року.

Підставою для звернення до суду з даним позовом слугувала отримана позивачем відмова Хорошівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначені пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність на підприємствах, де працював позивач у спірні періоди, атестації робочих місць за умовами праці.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (в особі Хорошівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області) в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп.2 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за періоди з 02.01.1990 року по 06.02.1997 року та з 06.02.1997 року по 01.02.2002 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пп.2 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди з 02.01.1990 року по 06.02.1997 року та з 06.02.1997 року по 01.02.2002 року.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема, посилаючись на прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без повного з`ясування всіх обставин справи, пенсійний орган просив скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Предметом оскарження в межах даної справи є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (в особі Хорошівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області) №333/031 від 22.01.2019 року про відмову у призначенні пільгової пенсії і зарахування періодів з 02.01.1990 року по 06.02.1997 року та з 06.02.1997 року по 01.02.2002 року до пільгового стажу.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 звернувся до Хорошівського об`єднаного управління Пенсійного фонду у Житомирській області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Листом № 333/03.1 від 22.01.2019 року відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача, пояснивши про неможливість зарахування періоду роботи в якості техніка маркшейдера з 02.01.1990 року по 06.02.1997 року до пільгового стажу, оскільки розділом І, підрозділ "б" позиція 2010100б - 23181 Списку №2, який затверджений постановою КМУ від 11.03.1994 року №162, техніки-маркшейдери не передбачені. Також, відповідач послався на відсутність атестації робочих місць у період з 06.02.1997 року по 01.02.2002 року, коли позивач працював в якості маркшейдера по кар`єрам у ВО "Західкварцсамоцвіти".

Не погоджуючись із наданою відмовою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, доведено протиправність відмови Хорошівського об`єднаного управління Пенсійного фонду щодо зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів роботи з 02.01.1990 року по 06.02.1997 року та з 06.02.1997 року по 01.02.2002 року.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, ч. 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсії мають право громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Пунктом "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

При цьому, Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, врегульовано, що призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, територіальні органи Пенсійного фонду України.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (Порядок №22-1) визначено, що заява про призначення пенсії непрацюючим пенсіонерам, подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, а також у місті та районі за місцем проживання (реєстрації).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

Відповідно до п. 4 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за №1451/11731) атестація робочих місць за умовами праці (атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років (п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442).

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці набув чинності з 21.08.1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1).

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням п. 4.2 цього Порядку (п. 4.3).

Пунктом 3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (п. 10 Порядку №383) .

Також, згідно п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 передбачено, що результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обгрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Таким чином, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також після 21.08.1992 року документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути, зокрема, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників.

Так, колегією суддів із записів в трудовій книжці позивача встановлено, що останній у період з 02.01.1990 року по 06.02.1997 року працював на посаді техніка-маркшейдера у Західкварцсамоцвіти.

Згідно довідки ПАТ "Кварцсамоцвіти" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №15-329 від 01.11.2017 року , ОСОБА_1 працював повний робочий день на ВО "Західкварцсамоцвіти", нині ПАТ "Кварцсамоцвіти", за період з 02.01.1990 року по 06.02.1997 року виконував теодолійні зйомки, нівелювання та заміри гірничних виробок повний робочий день в кар`єрі за професією технік-маркшейдер, що передбачена Списком №2 розділ І підрозділ "б" код 2010100б-23181 згідно Постанови КМУ від 11 березня 1997 року №162 за період з 02.01.1990 року по 06.02.1997 року - 7 років 01 місяців 04 дні.(а.с.19).

Відповідно до довідки ПАТ "Кварцсамоцвіти" №15-331 від 01.11.2017 року ОСОБА_1 дійсно працював у Західному виробничому об`єднанні "Західкварцсамоцвіти", яке в 1991 році реорганізовано в орендне підприємство "Виробниче об`єднання Західкварцсамоцвіти", наказ №331 від 01.07.1991 року. В 1992 у зв`язку зі зміною статусу і назви підприємство ОП "Виробниче об`єднання Західкварцсамоцвіти" перейменовано в орендне підприємство "Кварцсамоцвіти", наказ №738 від 29.12.1992. В 1999 році ОП "Кварцсамоцвіти" перетворено у ВАТ "Кварцсамоцвіти" у зв`язку з приватизацією. Наказ фонду державного майна України №14 АТ від 21.08.1999 року. В 2010 році змінена назва підприємства з ВАТ "Кварцсамоцвіти" на ПАТ "Кварцсамоцвіти", наказ Фонду державного майна України №362 від 16.03.2010 року.(а.с.20)

Згідно довідки АТ Кварцсамоцвіти від 03.01.2019 року №15-01 ОСОБА_1 працював повний робочий день на ВО Західкварцсамоцвіти, нині АТ Кварцсамоцвіти, за період з 02.01.1990 року по 06.02.1997 року виконував теодолітні зйомки, нівелювання, заміри об`ємів гірничих виробок повний робочий день в кар`єрі за посадою технік маркшейдер, що передбачена Списком №2 розділ І підрозділ "б" згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, за період з 02.01.1990 року по 06.02.1997 року 7 років, 01 міс.04 дні.(а.с.30)

Розділом І підрозділ "б" код 2010100б-23181 Списку №2 , який затверджений згідно Постанови КМУ від 11 березня 1997 року №162 передбачені посади маркшейдерів.

Відповідно до довідки АТ Кварцсамоцвіти №15-398 від 15.11.2018 року ОСОБА_1 дійсно працював у ВО Західкварцсамоцвіти, нині АТ Кварцсамоцвіти, на посаді техніка маркшейдера з 01.02.1990 року по 06.07.1997 року та характер його виконуваних робіт складався в проведенні теодолітних зйомок, нівелюванні та замірах об`ємів гірничих виробок. З 06.07.1997 року по 01.02.2002 року на посаді маркшейдера кар`єру та здійснював проведення інструментального спостереження за зміщенням земної поверхні і деформації об`єктів в зонах впливу гірничих робіт, центрування і висотну прив`язку гірничих виробок, побудову і згущення геодезичних мережі топографічних зйомок, заміри об`ємів гірничих виробок та видобувних порід. Згідно штатних розписів підприємства посада техніка-маркшейдера та посада маркшейдера являються інженерно-технічними посадами. Посада техніка маркшейдера прирівнювалась до посади молодшого спеціаліста, а маркшейдера до посади інженера, тобто спеціаліста вищої категорії.

Відтак, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про підтвердження факту роботи позивача на посаді, визначеної Списком №2 у період з 02.01.1990 року по 06.02.1997 року, наявними у матеріалах справи доказами, що є підставою для включення вказаного періоду до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці визначено, що працівникам спеціалізованих підприємств і організацій (ремонтних, ремонтно-будівельних, монтажних та ін.), зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими умовами праці безпосередньо у виробничих структурних підрозділах інших підприємств та організацій за професіями та на посадах, передбачених Списками, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховуються періоди роботи, відпрацьовані на цих підприємствах або в організаціях, за результатами атестації відповідних робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналізуючи зазначені вище норми Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до витягу з наказу №184 від 01.06.1994 року Про атестацію робочих місць затверджено робочі місця, на яких встановлено шкідливі виробничі фактори, що дають право на пенсію на пільгових умовах по Списку №2, в тому числі на гірничих роботах технік маркшейдер (а.с.36).

З наведеного слідує, що проведеною атестацією було підтверджено наявність особливо шкідливих та особливо важких умов праці на робочому місці на посаді " технік маркшейдер ", за період з 21.08.1992 року по 06.02.1997 рік.

Щодо періоду роботи ОСОБА_1 з 06.02.1997 року по 01.02.2002 року, судова колегія зазначає наступне.

Згідно трудової книжки позивач 06.02.1997 року по 01.03.1999 року працював маркшейдером по кар`єрах маркшейдерської служби згідно Наказу №598к від 06.02.1997 року.(а.с.16)

Довідкою ПАТ "Кварцсамоцвіти" №15-335 від 01.11.2017 року підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працював в ОП "Кварцсамоцвіти", нині ПАТ"Кварцсамоцвіти", повний робочий день маркшейдером по кар`єрам цеху гірничо-добувних робіт з 01.02.1999 року (наказ №13к від 01.03.1999р.) по 01.02.2002 року. Звільнений по переводу в ТОВ "Лавіком" (п.5 ст.36 КЗпП України) 01.02.2002 року наказ №45к від 01.02.2002 року.(а.с.22).

Відповідач вказує, що за період роботи позивача з 06.02.1997 року по 01.02.2002 атестація робочих місць не проводилась, тому вказаний період неможливо зарахувати до пільгового стажу позивача.

В даному випадку, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що не проведення атестації через 5 років після затвердження її результатів, не може бути підставою для не зарахування відповідного періоду роботи до пільгового, оскільки відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

У постановах від 21.02.2018 по справі №352/547/16-а, від 23.10.2018 по справі №348/1079/17, від 05.03.2019 по справі №679/774/16-а Верховний Суд зазначив правову позицію, згідно якої, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

За правилами частин 1 та 2 стаття 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданими позивачем доказами, підтверджено право останнього на зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п.б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". У свою чергу, відповідачем не спростовано доводів позивача належними та допустимими доказами.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.