Справа № 813/719/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2020 року

м. Київ

справа № 813/719/16

адміністративне провадження № К/9901/30024/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 813/719/16

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради, Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, стягнення компенсації, середнього заробітку, притягнення до відповідальності посадових осіб,

за касаційною скаргою Виконавчого комітету Винниківської міської ради на окрему ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: Т. В. Спальова, К. С. Франовська, Є. М. Мацький) від 25 вересня 2019 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду (далі - ЛОАС) з адміністративним позовом до Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради, Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, в якому просила:

- визнати протиправними бездіяльність та дії Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради та їх посадових осіб Квурта В. Л., Уварова С. І., пов`язані з не поновленням ОСОБА_1 на роботі та невиконанні постанови ЛОАС від 30 грудня 2008 року у справі № 2а-1041/08;

- визнати протиправними дії Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради Львівської області пов`язаних з поширенням неправдивої інформації щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі в ЗМІ та органам державної виконавчої влади у Львівській області;

- визнати протиправними дії посадових осіб ГТУ юстиції у Львівській області, управління ДВС ГТУЮ у Львівській області, пов`язані з невиконанням рішення ЄСПЛ від 17 липня 2014 року щодо виконання постанови ЛОАС від 30 грудня 2008 року у справі № 2а-1041/08 про поновлення ОСОБА_1 на роботі, видачі трудової книжки, виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також сплату податків у Пенсійний Фонд;

- визнати протиправними дії ДВС у Львівській області від 16 лютого 2016 року про закриття виконавчих проваджень ВП № 15410374, ВП № 15409960;

- визнати протиправними дії ДВС України від 18 лютого 2016 року про закриття ВП № 44366223;

- відновити виконавчі провадження ВП № 15410374, ВП № 15409960, ВП № 44366223, скасувати постанови про їх закриття;

- стягнути сумарно з відповідачів ВМР Львівської області, Виконкому ВМР Львівської області, ДВС у Львівській області, ДВС України 150000 грн. моральної шкоди за всі роки невиконання рішень судів щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі;

- стягнути сумарно з відповідачів: ВМР Львівської області, Виконкому ВМР Львівської області матеріальну шкоду 30000 грн. згідно поданих квитанцій на лікування ОСОБА_1 через нанесену шкоду здоров`ю стягувача діями боржників;

- стягнути сумарно з відповідачів: ВМР Львівської області, Виконкому ВМР Львівської області 20000 грн. за правову допомогу згідно поданих документів;

- скасувати постанову ВП № 4436622 ДВС України, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18 лютого 2016 року про закінчення виконавчого провадження, від 16 лютого 2016 року ДВС у Львівській області ВП № 15410374, ВП № 15409960;

- відновити виконавчі провадження ВП № 4436622 ДВС України, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18 лютого 2016 року про закінчення виконавчого провадження, від 16 лютого 2016 року ДВС у Львівській області ВП № 15410374, ВП № 15409960 та повідомити Урядового уповноваженого у справах ЄСПЛ про злочин посадових осіб ДВС України в окремій ухвалі згідно статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України);

- для забезпечення позову ухвалити ухвалу згідно статті 117 КАС України;

- згідно статей 51, 76, 85, 86, 87, 90 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 166 КАС України винести окрему ухвалу щодо бездіяльності, саботажу, кришування злочинів посадовими особами ВМР Львівської області, Виконкому ВМР Львівської області, ДВС України, МВС України до відповідних міністерств;

- відновити виконавчі провадження ВП № 15410374, ВП № 15409960 від 16 лютого 2016 року УДВС у Львівській області;

- в порядку статті 267 КАС України після розгляду всіх вимог розглядати вимогу згідно статті 267 КАС України на посадових осіб ВМР Львівської області Виконкому ВМР Львівської області, ДВС України, ДВС у Львівській області;

- стягнути з ВМР Львівської області, Виконкому ВМР Львівської області 50000 гривень за несвоєчасне подання відомостей для оформлення пенсії по інвалідності державного службовця ОСОБА_1 та ненадання в Пенсійний фонд відомостей і несплату внесків за ОСОБА_1 з 26 квітня 2005 року по листопад 2016 року, або день винесення судом рішення по даній справі, зобов`язати боржників сплатити всі страхові внески за ОСОБА_1 для нарахування пенсії, видати всі необхідні документи для оформлення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності ІІ групи.

2. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

3. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Департаменту ДВС Міністерства юстиції України задоволено частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року скасовано. Ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Винниківської міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Винниківської міської ради, щодо не поновлення ОСОБА_1 на роботі на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 30 лютого 2008 року № 2а-1041/08 та рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 17 липня 2014 року.

Визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо невиконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2008 року №2а-1041/08 та рішення ЄСПЛ від 17 липня 2014 року щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнано протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України та Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо закриття виконавчих проваджень від 18 лютого 2016 року ВП № 44366223 та від 16 лютого 2016 року ВП № 15410374, ВП № 15409960.

Зобов`язано Департамент державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області скасувати постанови про закриття виконавчих проваджень від 18 лютого 2016 року ВП № 44366223 та від 16 лютого 2016 року ВП № 15410374, ВП № 15409960 відповідно та поновити виконавчі провадження.

Зобов`язано Винниківську міську раду Львівської області, Виконавчий комітет Винниківської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду з 03 грудня 2010 року по 06 травня 2019 року.

Стягнуто з Винниківської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 2650 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., матеріальну шкоду в сумі 7500,00 грн., згідно поданих квитанцій за лікування.

Стягнуто з Виконавчого комітету Винниківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 2650 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., матеріальну шкоду в сумі 7500,00 грн., згідно поданих квитанцій за лікування.

Стягнуто з Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 2650 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., матеріальну шкоду в сумі 7500,00 грн., згідно поданих квитанцій за лікування.

Стягнуто з Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 2650 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., матеріальну шкоду в сумі 7500,00 грн., згідно поданих квитанцій за лікування.

В решті позову відмовлено.

Вказана постанова набрала законної сили 06 травня 2019 року.

4. В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 06 травня 2019 року.

5. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відмовлено.

6. Також 25 вересня 2019 року Сьомим апеляційним адміністративним судом постановлено окрему ухвалу, якою доведено до відома прокурора Львівської області про встановлені у змісті ухвали обставини для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленим судом порушенням, а також зобов`язано прокурора Львівської області повідомити Сьомий апеляційний адміністративний суд про вжиті заходи не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

7. 31 жовтня 2019 року не погоджуюсь з вказаною ухвалою Виконавчим комітетом Винниківської міської ради подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати окрему ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року, оскільки вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції є необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню повністю.

8. Ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2019 року відкрито провадження за вказаною касаційною скаргою та встановлено десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву.

9. 18 листопада 2019 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

10. Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2020 року закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

11. При прийнятті оскаржуваної окремої ухвали суд апеляційної інстанції посилаючись на приписи частини першої статті 249 КАС України зазначив, що станом на 25 вересня 2019 року відповідачі не виконали постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2019 року, яка набрала законної сили, що в свою чергу може свідчити про наявність в діях посадових осіб відповідачів ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГ

12. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

13. Зокрема, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції при винесенні окремої ухвали не вказав, вимоги яких законів чи нормативно-правових актів (у тому числі його статтю, пункт тощо) порушено Виконавчим комітетом Винниківської міської ради та у чому саме полягає порушення. Водночас наголошує на тому, що суд порушив принцип безсторонності судового процесу, не взявши до уваги подані представником відповідача скаржника, докази по справі, які мали вирішальне значення для розгляду справи і прийняття окремої ухвали.

ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Верховний Суд, переглянувши оскаржувану окрему ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

15. Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

16. Згідно зі статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

17. Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

18. Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

19. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

20. Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

21. Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

22. Отже, законна сила судового рішення поширюється на всю територію України, а обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; за неповагу до суду і судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності.

23. В рішенні Конституційного суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначено, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

24. Обов`язковість виконання рішення суду гарантується встановленням відповідальності за його невиконання. Кримінальна відповідальність передбачена у статті 382 КК України: умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

25. Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини № 25663/02 «Яворовенко та інші проти України», одним із заявників у якому виступає ОСОБА_1 , суд визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу, а також порушення статті 13 Конвенції у зв`язку з неефективністю національних засобів юридичного захисту та невиконанням рішень національних судів.

26. При цьому підставою для звернення ОСОБА_1 до суду та прийняття постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2019 року стало невиконання відповідачами вказаного рішення Європейського суду з прав людини та постанови Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2008 року у справі №2а-1041/08.

27. Як встановлено судом апеляційної інстанції, що постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2019 року набрала законної сили 06 травня 2019 року.

28. Водночас, у процесі розгляду даної справи, судом апеляційної інстанції встановлено ряд порушень, допущених відповідачами про те, що станом на 25 вересня 2019 року останні не виконали постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2019 року, яка набрала законної сили, що в свою чергу може свідчити про наявність в діях посадових осіб відповідачів ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України.

29. Згідно з частиною 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

30. Відповідно до статті 358 КАС України суд касаційної інстанції у випадках і порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

31. Частиною 9 статті 249 КАС України передбачено, що окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

32. Аналіз положень наведеної статті КАС України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

33. Отже, аналізуючи вказані норми та виходячи з того, що в ході розгляду справи, судом було встановлено, що в діях відповідачів є ознаки кримінального правопорушення, що підлягає перевірки прокуратурою Львівської області, тому суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для постановлення окремої ухвали для вжиття заходів про усунення причин та умов, що сприяли порушенню відповідачами вимог чинного законодавства України.

34. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Росії», «Нєлюбін проти Росії»), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

35. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

36. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

37. За таких обставин суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Винниківської міської ради залишити без задоволення, а окрему ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 813/719/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов