Справа № 1.380.2019.005970
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.005970
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року

м Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,

за участю: представника позивача Скочко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за участі третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Львівської міської ради та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про демонтаж самочинно встановленої тимчасової споруди, -

в с т а н о в и в :

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради (далі Залізнична РА ЛМР, позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі- ФОП ОСОБА_1 , відповідач), в якому просить: зобов`язати суб`єкта підприємницької діяльності фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати самочинно встановлену тимчасову споруду за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність у тимчасовій споруді за адресою: АДРЕСА_1 , без паспорта прив`язки для продовження підприємницької діяльності, при тому що її було повідомлено про необхідність демонтажу споруди в термін до 21.09.2019. І оскільки у позивача відсутні дозвільні документи, тимчасова споруда є такою, що встановлена самовільно. Головою Залізничної РА ЛМР було видано Розпорядження згідно з яким рекомендовано ФО-П ОСОБА_1 добровільно, за власний кошт демонтувати тимчасову споруду, однак воно залишається не виконаним, що підтверджується актом від 24.09.2019 складеним працівниками Залізничної РА ЛМР.

Ухвалою від 19.11.2019 суд відкрив загальне позовне провадження в адміністративній справі та залучив до участі у справі у якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Львівську міську раду (далі ЛМР, третя особа 1) та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі Управління комунальної власності ДЕР ЛМР, третя особа 2).

Управління комунальної власності ДЕР ЛМР надало письмові пояснення (вх. №47194 від 10.12.2019). Зазначено, що між ФО-П ОСОБА_1 та третьою особою 2 було украдено Договір на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд. Термін дії цього договору встановлений до 31.05.2018.

Ухвалою без виходу до нарадчої кімнати від 13.02.2020 суд перейшов до розгляду справи по суті.

Відповідач надала відзив на позов (вх.№803 ел. від 27.02.2020). На заперечення позовних вимог зазначає, що позивач без належного обґрунтування необхідності вжиття крайнього заходу реагування, передчасно, прийняв рішення про демонтаж належної відповідачу споруди та неможливості її розміщення за відповідною адресою. Зазначає, що зверталася до Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування щодо надання паспорта прив`язки, однак звернення не розглянуте та не надано обґрунтованого рішення щодо проблемних правовідносин.

У судовому засіданні по розгляду справи представник позивача вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач явку представника не забезпечила, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Треті особи явку представників у судове засідання не забезпечили, відповідно до доказів наявних в матеріалах справи, позовні вимоги підтримують та просили розглядати справу без їх участі.

Клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Враховуючи наведене у суду відсутні підстави передбачені ст. 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) для відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, сукупно дослідивши наявні у матеріалах справи докази суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 11.04.2011. Основний вид діяльності за Кодом КВЕД 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах.

Відповідач здійснює підприємницьку діяльність у тимчасовій споруді за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акту обстеження від 12.09.2019 уповноваженими особами встановлено що вищевказаною адресою самовільно встановлена тимчасова споруда ФОП ОСОБА_1 , яка включена в комплексну схему розміщення, проте відсутній паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності. Враховуючи, що тимчасова споруда у зв`язку з наведеним вважається самовільно встановленою, вона підлягає демонтажу в термін до 21.09.2019.

Даний Акт був надісланий відповідачу та отриманий нею, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

23.09.2019 Залізничної РА ЛМР видано Розпорядження №1343 «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 », відповідно до якого рекомендовано відповідачу демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду у термін до 23.10.2019.

Копія Розпорядження скеровувалася відповідачу та одержана нею, що підтверджується матеріалами справи.

З метою забезпечення виконання Розпорядження, Залізничною РА ЛМР скеровано лист в Департамент містобудування ЛМР для розгляду питання щодо виключення тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд.

Також відповідні листи скеровувалися у Залізничний ВП ГУНП у Львівській області, КП «Адміністративно-технічне управління», ЛМЕМ ПАТ «Львівобленерго» про вжиття; заходів відповідно до повноважень, щодо притягнення порушника до відповідальності за функціонування тимчасової споруди без дозвільних документів та відключення тимчасової споруди від інженерних мереж з вилученням приладів обліку.

Відповідно до Акта обстеження від 24.10.2019 складеного уповноваженими особами на предмет виконання п. 1 Розпорядження від 23.09.2019 №1343 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не демонтовано тимчасову споруду в добровільному порядку.

У зв`язку з невиконанням Розпорядження від 23.09.2019 №1343 у встановлений строк позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд керується таким.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 за №280/97-ВР з наступними змінами та доповненнями акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Місцеві органи виконавчої влади, підприємства, установи та організації, а також громадяни несуть встановлену законом відповідальність перед органами місцевого самоврядування за заподіяну місцевому самоврядуванню шкоду їх діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийнятих у межах наданих їм повноважень.

Як передбачено ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011 з наступними змінами та доповненнями тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.20, 2.21, 2.30 та 2.31 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди; встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив`язки; відхилення від паспорта прив`язки тимчасової споруди не допускається, у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу; розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

Аналогічні приписи закріплені і в Положенні про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженому ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526 (далі - Положення).

Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначений Порядком розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженим ухвалою Львівської міської ради № 4526 від 23.04.2015.

Згідно з визначенням п. 1.3 цього Порядку самовільно встановлена тимчасова споруда - це тимчасова споруда, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених цим Положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорта прив`язки ТС.

Пунктом 2.1 цього ж Порядку визначено, що розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорта прив`язки, плану земельної ділянки та договору окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті прив`язки, та плану земельної ділянки або схемі прив`язки.

Відтак, для встановлення правомірності розміщення тимчасової споруди необхідно з`ясувати наявність сукупності умов:

- ухвали Львівської міської ради, згідно з якою ТС включена до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд як частина Програми комплексного благоустрою міста;

- чинного договору оренди земельної ділянки, необхідної для розміщення ТС;

- дійсного паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності.

З наведеного суд приходить до висновку, що тимчасова споруда вважається такою що встановлена правомірно тільки у разі дотримання усіх трьох вищевказаних умов. І у випадку відсутності хоча б однієї з них тимчасову споруди слід вважати такою що встановлена самовільно.

Згідно з п. 7.1.2 Положення самовільно встановлені тимчасові споруди підлягають демонтажу.

За змістом п.п. 7.3.-7.5. Положення при виявлені самовільно встановленої тимчасової споруди складається акт довільної форми та районна адміністрація, на території якої розташована тимчасова споруда приймає рішення про її демонтаж у 10-денний термін. Акт обстеження підписують представники районної адміністрації, комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» та власник тимчасової споруди. У разі, якщо власник відмовляється від підписання або від участі в обстеженні копія акта скеровується йому рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Пунктом 7.8 Положення про порядок розміщення тимчасових споруд і підприємницької діяльності у м. Львові районним адміністраціям надано право на звернення до суду з позовом про примусовий демонтаж тимчасової споруди, встановленої з порушенням цих Правил.

Як встановлено судом та сторонами не заперечується відповідно ухвали Львівської міської ради від 29.06.2017 №2257 «Про внесення змін до ухвали від 02.03.2017 року №1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» відбулася зміна власника на ФОП ОСОБА_1 , ухвалою 17.05.2018 №3417 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 02.03.2017 №1568, від 27.04.2017 №1888 та від 26.10.2017 №2526» продовжено термін здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах до переліку яких входить і ТС за адресою : АДРЕСА_1 до 31.12.2019. При цьому відповідач заперечуючи проти позову посилається на ті обставини, що вказаною ухвалою її зобов`язано у строк до 01.12.2019 привести всю необхідну документацію у відповідність, однак не спростовує що на момент винесення Розпорядження не оперувала усіма необхідними дозвільними документами.

З листа Управління архітектури і урбаністики Департаменту містобудування ЛМР від 26.09.2019 №2401-6506 вбачається, що на момент винесення Розпорядження про демонтаж паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 не видавався.

При цьому термін дії Договору на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд №3-1778-17 від 22.12.2017 укладеного між ФОП ОСОБА_1 та Управлінням комунальної власності ДЕР ЛМР визначений з 01.01.2017 по 31.05.2018. Жодних інших чинних додаткових договорів суду не надано.

У матеріалах справи наявне звернення ФОП ОСОБА_1 від 28.09.2019 до міського голови м. Львова, головного архітектора Департаменту містобудування ЛМР, голови постійної комісії архітектури містобудування та охорони історичного середовища та голови Залізничної РА ЛМР щодо сприяння погодження паспорта прив`язки. Однак суд зазначає, що відповідно до листа Управління архітектури і урбаністики Департаменту містобудування ЛМР від 12.11.2019 №2401-7514 документи знаходяться на розгляді, і рішення щодо видачі паспорта прив`язки на даний час не прийняте.

Також суд критично ставиться до тверджень відповідача про те що Управлінням архітектури і урбаністики Департаменту містобудування ЛМР без належних правових підстав в супереч вимогам законодавства не розглядає її звернення від 12.09.2019 щодо надання паспорта прив`язки тимчасової споруди, оскільки протиправність дій чи бездіяльності Управління не є предметом розгляду справи.

На момент розгляду справи відповідачем не надано доказів які б підтверджували законність встановлення спірної тимчасової споруди та наявність повного пакету необхідних документів як на даний час так і на час винесення Розпорядження. І також суд вважає за доцільно звернути увагу на те, що відповідно до ухвали ЛМР від 26.12.2019 №6107 тимчасова споруда за адресою: АДРЕСА_1 не включена до переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові.

Суд звертає увагу на покликання ФОП ОСОБА_1 , щодо порушення оскаржуваним Розпорядженням її права на здійснення підприємницької діяльності. Щодо цього зазначає, що згідно ст. 12 Закону України «Про підприємництво», держава гарантує всім підприємцям, незалежно від обраних ними організаційних форм підприємницької діяльності, рівні права і створює рівні можливості для доступу до матеріально-технічних, фінансових, трудових, інформаційних, природних та інших ресурсів, однак це не позбавляє обов`язку підприємця здійснювати свою діяльність у відповідності до вимог законодавства з додержанням встановлених приписів.

Крім того, суд бере до уваги що Розпорядження не оскаржувалося в судовому порядку протиправним не визнано є чинним, а отже підлягає виконанню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу.

Суд зауважує, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у п. 45 рішення в справі Бочаров проти України, п. 53 рішення в справі Федорченко та Лозенко проти України, п. 43 рішення в справі Кобець проти України, при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення поза розумним сумнівом. Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Сторонами, суду не наведено інших доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Доказів понесення вказаних витрат позивачем не надано.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 132, 241-248, 256, 294, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов`язати суб`єкта підприємницької діяльності фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати самочинно встановлену тимчасову споруду за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.03.2020.

Суддя В.М. Сакалош