Справа № 440/2355/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 р.Справа № 440/2355/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Старосуда М.І. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Жданюк Г.О.

представника позивача Калько В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці ДФС на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 17.10.19 року по справі № 440/2355/19

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської митниці ДФС України

про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці ДФС України (надалі по тексту відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16 травня 2019 року №UA806020/2019/000339/2/ та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806020/2019/00615.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Полтавської митниці ДФС України (вул. Анатолія Кукоби, 28, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ) про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів від 16 травня 2019 року №UA806020/2019/000339/2.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806020/2019/00615.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 536,80 грн (одна тисячя п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці ДФС України (вул. Анатолія Кукоби, 28, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що оскільки позивачем до митного оформлення транспортного засобу не було надано банківських платіжних документів про оплату транспортного засобу в підтвердження заявленої митної вартості товару, то рішення Полтавської митниці ДФС від 16 травня 2019 року №UA806020/2019/000339/2/ про коригування митної вартості та картку відмови ОСОБА_1 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806020/2019/00615 прийнято правомірно.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 придбала за межами України легковий автомобіль Citroen модель C4 Picasso, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Придбання фактично здійснене ОСОБА_2 , на підставі довіреності від 22.02.2019 року, виданої позивачем, за якою Малиш ОСОБА_3 .О. є представником ОСОБА_1 .

Декларантом, Приватним Підприємством РОМАКС-ТРЕЙД, до митного поста ВМО № 1 Полтавської митниці ДФС було подано митну декларацію. В подальшому було проведено автотоварознавче дослідження, виданий висновок №80 від 03.05.2019 /а.с.27 48/ про вартість автомобіля Citroen модель C4 Picasso, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 бувший у вжитку, рік виготовлення 2014, модельний рік виготовлення 2014, яка складає 4569,72 Євро та подано митну декларацію із збільшеною вартістю на підставі висновку експерта /а.с.84/ та документи з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару, а саме: рахунок-фактура (інвойс) FV 4/2019 від 22.04.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 15.04.2019 р.; інші некласифіковані документи ДОБ.ННЕ 738402 від 22.04.2019 р.; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів 0.0..1 від 24.04.2019 р.; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів 0.0..1 від 03.05.2019 р.; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України FL 652944 від 07.02.2018 р.; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України КО НОМЕР_4 від 03.09.2010 р. (паспорт ОСОБА_1 ); паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України КО 952444 (паспорт ОСОБА_2 ).

Митна вартість товару була заявлена позивачем відповідно до статті 58 Митного тексу України за основним методом, тобто за ціною договору (рахунку придбання транспортного засобу).

За результатами перевірки митної декларації та документів, поданих 06.05.2019 року, відповідачем видана картка відмови в митному оформленні (випуску) товарів UA806020/2019/00615 за митною декларацією UA806020.2019.208981 від 06.05.2019 та прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA806020/2019/000339/2 від 16.05.2019 за яким митну вартість товару, що імпортується скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України, визначена вартість товару ґрунтується на інформації з АСАУР та становить 6000,00 Євро.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, проте з інших мотивів та підстав, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації прийняті незаконно, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи, декларантом позивача до митного оформлення товару одночасно з поданням митної декларації митному органу на підтвердження митної вартості товару було подано такі документи, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) FV 4/2019 від 22.04.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 15.04.2019 р.; інші некласифіковані документи ДОБ.ННЕ 738402 від 22.04.2019 р.; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів 0.0..1 від 24.04.2019 р.; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів 0.0..1 від 03.05.2019 р.; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_5 652944 від 07.02.2018 р.; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_6 від 03.09.2010 р. (паспорт ОСОБА_1 ); паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_7 (паспорт ОСОБА_2 ).

Згідно рахунку-фактури (інвойс) FV 4/2019 від 22.04.2019 року вартість автомобіля, придбаного ОСОБА_1 , становить 4350,00 Євро, терміном оплати товару визначено 22.04.2019 року.

Між тим, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару, які передбачені п.п. 4,5,6 ч. 2 ст. 53 МК України декларантом позивача до митного оформлення товару одночасно з поданням митної декларації митному органу подано не було.

З поданої для митного оформлення спірного товару митної декларації (а.с.154) слідує, що декларантом спірний товар задекларовано за резервним (6) методом, ціну товару-автомобіля Citroen модель C4 Picasso, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 вказано у сумі 4569,72 Євро на підставі висновку експерта № 80 від 03.05.2019 року.

При цьому, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено наявності обгрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості спірного товару помилковими, з огляду на таке.

Відповідно до п. п. 1,2 ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 06.03.2019 року по справі №809/278/17, яку відповідно до ч.5 ст.242 КАС України колегія суддів враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Згідно з ч.2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч.3 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами ч.4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч.8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З аналізу приписів наведеної норми Митного кодексу України слідує, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, та лише у разі неможливості застосування жодного із попередніх методів, митна вартість визначається за резервним.

Колегія суддів зазначає, що позивачем митна вартість спірного товару визначена за резервним (6) методом.

При цьому, позивачем не доведено та не надано доказів неможливості застосування при визначенні митної вартості спірного товару інших методів, які передують резервному.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Частиною 2 статті 64 МК України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що митна вартість за резервним методом повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як встановлено з матеріалів справи позивач визначив митну вартість товару за 6 методом на підставі ціни товару, визначеної висновком експерта, а не на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях, як це передбачено приписами ст. 64 МК України.

Враховуючи, що декларантом позивача під час митного оформлення транспортного засобу не було надано доказів в підтвердження неможливості визначення митної вартості товару шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, визначена позивачем митна вартість товару не грунтувалася на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях, а також позивачем не було надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, то колегія суддів приходить до висновку, що у митного органу були обгрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості товару.

Враховуючи, що у митного органу були обгрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості товару у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують митну вартість товару, то митний орган мав право на витребування додаткових документів в підтвердження заявленої декларантом позивача митної вартості товару.

Надання позивачем до суду першої інстанції квитанції №1/04/2019 року від 24.04.2019 року про оплату товару не доводить необгрунтованості сумнівів митниці у правильності визначення митної вартості товару, оскільки під час митного оформлення позивачем вказаний документ митниці надано не було, що підтверджується додатком №1 до МД №UA806020/2019.

Отже, висновки суду першої інстанції, що декларантом позивача до митного оформлення було надано всі документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України для підтвердження митної вартості товару та митниця не довела обгрунтованості своїх сумнівів у правильності визначення митної вартості за основним методом колегія суддів вважає помилковими.

Відповідачем 06.05.2019 року на адресу декларанта позивача в електронному вигляді направлено лист про надання додаткових документів для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару (а.с.176).

Митним органом у вказаному вище листі було витребувано в підтвердження митної вартості товару додаткові документи, зокрема, платіжні, касові документи, що стосуються товару.

Декларант у відповідь надав квитанцію про сплату коштів (підтвердження операції) та посередницький рахунок-фактуру № 4 від 11.04.2019, за яким продавець купив дане авто в Бельгії.

Проте, платіжні, касові документи, що стосуються товару надано не було.

Відповідач, не погодившись з заявленою декларантом позивача митною вартістю транспортного засобу ввезеного на митну територію України прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 16 травня 2019 року №UA806020/2019/000339/2/.

Колегія суддів вважає наведене рішення незаконним з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.6 ст. 54 МК орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відмова відповідача у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю грунтується на тому, що декларантом позивача під час митного оформлення товару надано не всі документи в підтвердження заявленої митної вартості товару.

Враховуючи ненадання декларантом позивача всіх документів в підтвердження правильності визначення декларантом позивача митної вартості транспортного засобу колегія суддів зазначає, що митний орган мав законні підстави для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю у відповідності до ч.6 ст. 54 МК України та прийняття оспорюваного рішення про коригування митної вартості товару.

Проте, приймаючи оспорюване рішення про коригування митної вартості товару митницею не було дотримано вимог МК України, з огляду на таке.

Колегія суддів зазначає, що митну вартість спірного товару митниця визначила за резервним методом.

Відповідно до ч.1 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Частиною 2 статті 64 МК України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що митна вартість за резервним методом визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) та повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

В обгрунтування правомірності визначення оскаржуваним рішенням митної вартості спірного товару за резервним методом митний орган посилається на неможливість визначення митної вартості товарів шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу та зазначає, що визначена митна вартість товару грунтується на інформації з АСАУР та становить 6000 Євро.

Однак, рішення про коригування митної вартості товару не містить інформації про раніше визначені митні вартості.

На вимогу суду апеляційної інстанції відповідачем не надано документів в підтвердження висновків про визначення митної вартості товару у розмірі 6000 Євро.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Проте, будь-яких обгрунтувань визначення митної вартості товару саме у розмірі 6000 Євро рішення про коригування митної вартості не містить, а тому воно не відповідає приписам п.4 ч.2 ст. 55 МК України.

За таких обставин, рішення про коригування митної вартості товару є незаконним.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, відповідачем не виконано обов`язок покладений приписами вказаної статті та не доведено правомірності оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів від 16 травня 2019 року №UA806020/2019/000339/2/.

Відповідно до ч.12 ст. 294 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Враховуючи, що картка відмови у прийнятті митної декларації відповідачем заповнена у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 16 травня 2019 року №UA806020/2019/000339/2/, яке є незаконним, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806020/2019/00615.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про скасування оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, проте з інших мотивів та підстав.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року по справі № 440/2355/19 змінити в частині мотивів та підстав задоволення позову.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) М.І. Старосуд О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 06.03.2020 року