Справа № 460/1354/20
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
03 березня 2020 року м. Рівне№460/1354/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М., після одержання позовної заяви
до Військової частини НОМЕР_1
про зменшення збитків,-
Відповідно до пункту третього частини першої статті 171 КАС України перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, суддею з`ясовано наступне.
У частині п`ятій статті 160 КАС України визначено вимоги до змісту позовної заяви, серед яких відповідно до пункту 2 цієї норми у позовній заяві зазначається: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
В порушення вказаної норми КАС України у позовній заяві позивачем не зазначено власного реєстраційного номера облікової картки платника податків (за його наявності) або номера і серії паспорта.
Відповідно до пункту четвертого частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Слід зазначити, що необхідною умовою для відкриття судом провадження в адміністративній справі є наявність публічно-правового спору, наслідком якого є порушення прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб з боку суб`єктів владних повноважень.
Саме за захистом порушеного права особа вправі звернутись до суду.
У зв`язку з чим суд звертає увагу на положення частини першої статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
При цьому суд звертає увагу, що принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, суд не повинен підміняти адміністративний орган та не повинен приймати рішення замість відповідача-суб`єкта владних повноважень, зокрема приймати рішення про зменшення збитків (відповідно до викладу позовних вимог у прохальній частині позовної заяви). Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду й виходить за межі завдання адміністративного судочинства.
Враховуючи наведені положення КАС України суд зазначає про необхідність приведення викладення змісту позовних вимог у відповідність з нормами КАС України.
Окрім того, відповідно до пункту одинадцятого частини п`ятої статті 160 КАС України, у позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Позивачем не дотримано вимог зазначеної вище норми та не викладено власне письмове підтвердження.
Також, згідно з частиною четвертою статті 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
При цьому, вимоги щодо допустимості доказів встановлені, зокрема частиною першою статті 74 КАС України, відповідно до якої суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Частиною другою статті 94 КАС України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.
Крім того, згідно з частиною четвертою статті 94 КАС України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Згідно з вимогами пункту 5.27 Національного стандарту України "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "Підпис".
При цьому, суд зауважує, що згідно з пунктом 1.1 вказаного Стандарту, його вимоги поширюються на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності, зокрема, підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності.
Тобто, вимоги щодо порядку засвідчення копії документа, встановлені ДСТУ 4163-2003 поширюються на позивача.
Проте, до позовної заяви позивач додав ксерокопії письмових доказів згідно з доданим до позову описом на окремому аркуші, які не засвідчені у порядку, встановленому чинним законодавством, зокрема у пункті 5.27 ДСТУ 4163-2003, а також, в порушення пункту 8 частини п`ятої статті 160 КАС України не зазначив щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.
Також, в порушення вимог частини першої статті 161 КАС України позивачем не додано до позовної заяви її копії, а також копій доданих до позовної заяви документів для відповідача. При цьому суд звертає увагу, що обов`язок подання до суду доказу надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів КАС України встановлює для позивача- суб`єкта владних повноважень.
Окрім того, за правилами частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У позовній заяві позивач зазначає, що є учасником бойових дій, тому відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) він звільнений від сплати судового збору та додає копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , виданого 30.09.2016.
Суд зазначає, що позивач безпідставно стверджує про наявність у нього такої пільги у даній справі, оскільки спір в ній не пов`язаний із захистом прав позивача, що безпосередньо пов`язані із реалізацією ним статусу учасника бойових дій, виходячи з такого.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Конструкція пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, в якому йдеться про "справи, пов`язані з порушенням їхніх прав", вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.
При цьому пункт 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI кореспондується із положеннями статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", якою передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Враховуючи викладене суд доходить висновку, що хоча вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов`язані саме із статусом учасника бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені Конституцією України та іншими законами.
Тобто, за змістом пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, наявність в особи статусу учасника бойових дій надає пільгу тільки у справах, предметом позову яких є захист прав позивача, що безпосередньо пов`язані із реалізацією ним статусу учасника бойових дій.
Враховуючи те, що позовні вимоги скеровані щодо зменшення нарахованих позивачу збитків за час проходження військової служби, суд зазначає, що відповідні вимоги не стосуються захисту прав позивача, що безпосередньо пов`язані із реалізацією ним статусу учасника бойових дій, а отже відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.
Таким чином, враховуючи предмет спору у цій справі, судовий збір за подання адміністративного позову підлягає сплаті на загальних підставах.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IX прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року установлено в розмірі 2102,00 грн.
Частиною другою статті 4 Закону № 3674 встановлені ставки судового збору, зокрема, за подання позову до адміністративного суду.
Суд зазначає, що майновими вимогами є будь-які вимоги суб`єктів права, що пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням, обміном, розподілом майна, у тому числі нерухомими та рухомими речами, грошами (грошовими коштами); їх вирішення має безпосередній вплив на майновий стан такого суб`єкта та пов`язане зі зміною його фінансових активів.
Суд констатує, що в порушення вимог частини третьої статті 161 КАС України позивачем не додано до позовної заяви документа про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
Отже, на підставі викладеного суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України.
Відповідно до частини першої, другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків позовної заяви.
Недоліки позовної заяви слід усунути шляхом подання до суду заяви на усунення недоліків із зазначенням дати та номера справи, до якої долучити позовну заяву, оформлену у відповідності з вимогами статті 160 КАС України та письмові докази, оформлені у відповідності до статті 94 КАС України, з урахуванням висновків суду (в кількості примірників для суду та відповідача), а також оригіналу документа про сплату судового збору у сумі 840,00 грн.
Керуючись статтею 169 КАС України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зменшення збитків залишити без руху.
Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Нор У.М.