Справа № 160/12277/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
при секретарі судового засідання Рубані А.В.,
представника позивача Біловоденко Ю.В.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Загальна митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, становила 891833,50 грн. (34 701,05 дол. США), що складається з ціни товару за контрактом та витрат на транспортування і страхування.
При цьому, позивач зазначає, що останнім було надано до Одеської митниці ДФС відповідні документи, встановлені ч.2 ст.53 МК України для митного оформлення.
Документи не містили розбіжностей, не мали ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.
Однак, 12.07.2019 р. відповідач, направив ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» повідомлення (ідентифікатор повідомлення 04a7bd60-7f65-47d5-8d7e-84fe25589536), яким зобов`язував підприємство протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на Українську мову); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, з заззначенням, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Листом від 12.07.2019 р. за вих. № 1207/2019 р. підприємство надало Одеській митниці ДФС пояснення щодо зауважень, які виникли у останнього до поданих документів, а також: прайс-лист виробника товару б/н від 17.05.2019 р.; комерційну пропозицію б/н від 24.05.2019 р.; банківський платіжний документ swift № б/н від 27.06.2019 р.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач також зазначає, що останній протягом 80 днів з дня випуску товару надав Одеській митниці ДФС разом із заявою вих. № М-2019-4489 від 18.09.2019 р. наступні документи, а саме: оригінал виписки з бухгалтерської документації (Картка рахунку: 63.2 на 10.09.2019 р.); платіжне доручення № 1610 від 25.06.2019 р.; заява на купівлю іноземної валюти № 1610 від 25.06.2019 р.; повторно SWIFT від 27.06.2019 р. до платіжного доручення № 1610 від 25.06.2019 р.; експертний висновок Дніпропетровської ТПП № ГО-2062 від 12.08.2019 р.,; акти надання послуг (звіт експедитора) № 1061 та № 1062 від 12.07.2019 року від ТОВ «Фосдайк Груп» до договору транспортного експедирування № 02-2015-7 від 02.07.2015р.; банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за послуги перевезення: платіжне доручення № 9107 та № 9111 від 01.08.2019 р., а також повторно документи, які надавалися разом з листом № 1207/2019 від 12.07.2019 р.
На підставі викладеного вище позивач зазначає, що останнім були повністю виконані вимоги Митного кодексу України.
Однак, 12.07.2019 р. Одеська митниця ДФС надіслала позивачу друге повідомлення (ідентифікатор 3d47e6d6-45e6-4ff3-9b75-05b1641313ea), яким повідомила останнього про те, що митну вартість товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД № UA500060/2019/020974 буде скориговано.
На підставі вищезазначеного, позивач вважає, що рішення Одеської митниці ДФС № UA500060/2019/000081/2 від 12.07.2019 р., та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2019/0042 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
08.01.2020 р. повноважним представником відповідача, шляхом поштового зв`язку, було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив від 08.01.2020 р. вх.№738/20, в тексті якого зазначено наступне.
Відповідно до фактичних обставин справи, декларантом позивача для здійснення митного оформлення товарів "вироби побутові з чорних металів - набір металевих вішалок для одягу" до Одеської митниці ДФС подано митну декларацію (МД) № UА500060/2019/020974 від 11.07.2019, у якій митну вартість товару визначено на рівні 2,65 долара США за кг нетто.
Під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) № иА500060/2019/020974 від 11.07.2019 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.
Представник відповідача зазначає, що під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначенні, митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UА500060/2019/020974 від 11.07.2019 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, шо підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальні матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно з п.2.2. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.10.2018 № 3231-ЕІ/CN витрати на пакування та маркування включені у вартість товару.
У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) відсутні дані складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
Представник відповідача також зазначає, що положення вищезазначених міжнародних документів та норм законодавства України передбачають зазначення достовірних відомостей про вартість товарів (в тому і про вартість упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням) не тільки в зовнішньоекономічному договорі (контракті), але в рахунку-фактурі (інвойсі), пакувальному листі тощо, а тому відсутність у поданих до митного оформлення документах (інвойсі тощо) відомостей про вартість упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.
Відповідно до п.п 2.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.10.2018 № 3231-ЕІ-СN вартість товару розраховано згідно з умовами поставки FОВ-ШЕНЖЕНЬ.
Натомість, у наданих до митного оформлення документах, а саме: специфікації від 31.05.2019 № 2, інвойсі від 31.05.2019 № WKAT1901-2, та МД від 11.07.2019 №UА500060/2019/020974 вказані інші умови поставки, а саме - FОВ Shekou/;
Проте, як зазначає відповідач, на дату подання МД № UА500060/2019/020974 жодного платіжного документа позивачем не надано.
Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) № UА500060/2019/020974 від 11.07.2019 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджую митну вартість товарів, а саме: не подано виписки з бухгалтерських документів, висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом аби уповноваженою ним особою митною вартістю.
Повноважний представник відповідача зазначає, що за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час є більшим та становить: 3,86 долара США за кг. нетто (митна декларація № UА500120/2019/005540 від 07.06.2019р., ніж заявлено декларантом - 2,65 долара США за кг. нетто.
Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару скориговано до рівня 3,86 долара США за кг нетто.
На підставі викладеного вище, Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості № UА500060/2019/000081/2 від 12.07.2019 р.
У рішенні про коригування митної вартості № UА500060/2019/000081/2 від 12.07.2019 р. наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номеру митної декларації № UА500120/2019/005540 від 07.06.2019 р.
З урахуванням викладеного вище, та з посиланням на відповідні норми чинного законодавства, повноважний представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Суд зазначає, що разом з відзивом, повноважним представником відповідача було направлено на адресу суду заяву про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції від 08.01.2020 р.
Доручено Одеському окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засіданні в режимі відеоконференції 29.01.2020 року о 10:00 год. за участю представника Одеської митниці ДФС.
Копію ухвали невідкладно направлено сторонам по справі та до Одеського окружного адміністративного суду.
11.01.2020 р., через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду, повноважним представником позивача було подано відповідь на відзив від 11.01.2020 р. вх.№2013/20, в тексті яких зазначено наступне.
В Рішенні № UA500060/2019/000081/2 відповідачем зазначені підстави, у зв`язку з якими відповідачем відмовлено у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю та проведено коригування митної вартості товару. Проте, жодна із вказаних у Рішенні № UA500060/2019/000081/2 підстав не відповідає випадкам, встановленим ч. 6 ст. 54 МК України, які надають митному органу право на проведення коригування митної вартості.
Відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу та причини, через які відповідачем не могли бути застосовані методи визначення митної вартості щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості у Рішенні № UA500060/2019/000081/2 зазначає, що в органі доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами, тому відповідно до статей 59 МКУ неможливо застосувати методу за ціною договору щодо ідентичних товарів.
У органу доходів і зборів наявна інформація, щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що: що по товару №1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим - 3,86 дол. США/кг. нетто, (митна декларація №UA500120/2019/005540 від 07.06.2019;), ніж заявлено декларантом - 2,65 дол. США/кг. нетто».
Відповідно до ч.2, 3 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до п. 2.1 розділу II Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року N 598, у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів, зокрема, зазначаються причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів.
При цьому, повноважний представник відповідача посилається на Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду від 13.03.2017 р. № 2 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року», позицію, викладену в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року та зазначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Представник позивача зазначає, що відповідачем у Рішенні № UA500060/2019/000081/2 не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначено докладної інформації та джерел, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, та не конкретизовано підстави незастосування методів щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, методів визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості.
Відтак, лише зазначення у Рішенні № UA500060/2019/000081/2 про відсутність інформації щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, про відсутність інформації щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів не є належним обґрунтуванням застосування резервного методу та неможливості застосування методів визначення митної вартості щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, методів визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості.
При цьому, відповідач взагалі не надає до матеріалів справи МД № UA500120/2019/005540 від 07.06.2019 р., яка була ним взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів.
23.01.2020 р. повноважним представником відповідача, шляхом поштового зв`язку, було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду заперечення від 23.01.2020 р. вх.№5273/20, в тексті яких зазначено наступне.
У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
При цьому зазначено, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
11.02.2020 р. повноважним представником позивача, через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду, було подано заяву про надання перекладів письмових доказів у справі від 11.02.2020 р. вх.№9743/20, додатками до якої є: копія контракту № 3231-EI/CN від 03.10.2018 p.; копія Специфікації № 2 від 31.05.2019 р. до контракту № 3231-EI/CN від 03.10.2018 p.; копія інвойсу № WKAT1901-2 від 31.05.2019 р.; копія Swift № б/н від 27.06.2019 р. до платіжного доручення № 1610 від 25.06.2019 p.; копія виписки з бухгалтерської документації на 10.09.2019 р. Картка рахунку 63.2; копія прайс-листа № б/н від 17.05.2019 р. від продавця оцінюваних товарів;к опія комерційної пропозиції № б/н від 24.05.2019 р. від продавця оцінюваних товарів; копія сертифікату якості до інвойсу № WKAT1901-2 від 31.05.2019 p.; копія пакувального листа від 31.05.2019 р. до інвойсу № WKAT1901-2 від 31.05.2019 p.; копія експертного висновку Дніпропетровської ТПП № ГО-2062 від 12.09.2019 р.
В судове засідання, призначене на 02.03.2020 р., з`явився повноважний представник позивача, відповідач до зали судового засідання свого представника не направив, відомості про вручення судової повістки в матеріалах справи наявні, причини неявки невідомі.
В судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважний представник позивача не заперечувала щодо переходу до розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою в судове засідання повноважного представника відповідача, думка останнього щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи суду невідома.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії, та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України безпосередньо 02.03.2020 року.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.
Поставка товару здійснювалася на підставі контракту на поставку продукції від 03.10.2018 р. № 3231-ЕІ/CN, укладеного між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» та EISHO CO., LTD. Відповідно до п. 2.2. Контракту № 3231- ЕІ/CN ціна на товар розуміється згідно з умовами FOB - Шенжень, Китай (у відповідності до «Інкотермс - 2000»), і включає в себе вартість завантаження товару у Постачальника, вартість всіх митних формальностей в країні Продавця, вартість сертифікації товару, вартість пакування, маркування, не включаючи податки та мита на території України, якщо інші умови не вказані в специфікації. В свою чергу в специфікації № 2 до вищевказаного договору зазначені умови FOB - Шекоу . Таким чином, в даному випадку застосовуються умови FOB - Шекоу, оскільки це прямо передбачено специфікацією, яка є невід`ємною частиною договору поставки.
Загальна митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, становить 891833,50 грн. (34 701,05 дол. США), що складається з ціни товару за контрактом та витрат на транспортування і страхування. Ця вартість була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 12.07.2019 р. Одеською митницею ДФС було направлено ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» повідомлення (ідентифікатор повідомлення 04a7bd60-7f65-47d5-8d7e-84fe25589536), в тексті якого зазначено наступне.
За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів встановлено, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) відповідно до п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.2. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.10.2018 № 3231-EI/CN витрати на пакування та маркування включені у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) відповідно до п.п 2.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.10.2018 № 3231-EI/CN вартість товару розраховано згідно умов поставці FOB-ШЕНЖЕНЬ. У наданих до митного оформлення документах , а саме: специфікації від 31.05.2019 №2, інвойсі від 31.05.2019 № WKAT1901-2, та МД від 11.07.2019 №UA 500060/2019/020974 - умови поставки FOB Shekou; 3) відповідно до п.п 3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.10.2018 № 3231-EI/CN та специфікації від 31.05.2019 №2 оплата за товар має бути здійснена в розмірі 100% в термін 25 днів від дати коносамента від 04.06.2019 № SZ19060008, тобто до 29,06,2019. Проте на дату подання МД№UA 500060/2019/020974 жодного платіжного документу не надано.
При цьому, зобов`язано ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на Українську мову); 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» листом від 12.07.2019 р. за вих. № 1207/2019 надав Одеській митниці ДФС пояснення щодо зауважень, а також: прайс-лист виробника товару б/н від 17.05.2019 р.; комерційну пропозицію б/н від 24.05.2019 р.; банківський платіжний документ swift № б/н від 27.06.2019 р.
Водночас суд зазначає, що під час судового розгляду справи судом встановлено, що відповідно до ч. 8 ст. 55 МК України ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» протягом 80 днів з дня випуску товару надав Одеській митниці ДФС разом із заявою вих. № М-2019-4489 від 18.09.2019 р. наступні документи, а саме: оригінал виписки з бухгалтерської документації (Картка рахунку: 63.2 на 10.09.2019 р.); платіжне доручення № 1610 від 25.06.2019 р.; заява на купівлю іноземної валюти № 1610 від 25.06.2019 р.; повторно SWIFT від 27.06.2019 р. до платіжного доручення № 1610 від 25.06.2019 р.; експертний висновок Дніпропетровської ТПП № ГО-2062 від 12.08.2019 р.; акти надання послуг (Звіт експедитора) № 1061 та № 1062 від 12.07.2019 року від ТОВ «Фосдайк Груп» до договору транспортного експедирування № 02-2015-7 від 02.07.2015р.; банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за послуги перевезення: платіжне доручення № 9107 та № 9111 від 01.08.2019 р.; повторно документи, які надавалися разом з листом № 1207/2019 від 12.07.2019 р.
12.07.2019 р. Одеською митницею ДФС було надіслано ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» друге повідомлення (ідентифікатор 3d47e6d6-45e6-4ff3-9b75-05b1641313ea), яким повідомлялось позивача про те, що митну вартість товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД № UA500060/2019/020974 буде скориговано, в результаті чого сума переплати митних платежів склала 106 337,67 грн.
Правовідносини сторін, пов`язані із справлянням митних платежів, встановлення порядку і умов переміщення товарів через митний кордон України, їх митним оформленням і митним контролем, застосуванням механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; веденням митної статистики; обміном митної інформації; веденням Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності; здійсненням відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України; запобігання та протидією контрабанді; боротьбою з порушеннями митних правил; організацією і забезпеченням діяльності органів доходів і зборів та іншими заходами, спрямованими на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу та регулюються нормами Конституції України, Митного кодексу України; Податкового кодексу України, тощо.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 5 ст. 382 Господарського кодексу України права та обов`язки сторін зовнішньоекономічного договору (контракту) визначаються правом місця його укладення, якщо сторони не погодили інше. Порядок визначення права, яке має застосовуватися до договору (контракту) у разі недосягнення згоди сторін стосовно вказаного порядку, встановлюється законом про зовнішньоекономічну діяльність.
За загальним правилом, передбаченим нормами ст.692 Цивільного Кодексу України, оплата товару за договором передбачена після передання товару чи товаророзпорядчих документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного Кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), то покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. А якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з ч.1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Суд зазначає, що ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За правилами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
З наведеним висновком кореспондуються положення п. 2 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, за змістом якої Відповідач має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
Відповідно до ч.3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч.ч. 2-8 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 7 ст. 54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Зауваження, що викладені відповідачем у Рішенні про коригування митної вартості товарів, суд вважає помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.
Відповідно до умов поставки оцінюваного товару, якими є FOB Циндао (Інкотермс 2010), продавець зобов`язаний доставити товар на борт судна в названому порту відвантаження у відповідності зі звичаями порту, а покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження до порту призначення. Так, відповідно до умов п.2.5 Контракту ціни на товар, що поставляється встановлюються Постачальником з урахуванням витрат на доставку товару від місця виробництва до порту відвантаження і його завантаження на борт судна, а також всіх витрат, пов`язаних з товаром до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. По відношенню до укладення договору страхування відповідно до умов поставки FOB згідно правил Інкотермс 2010 у покупця немає жодних зобов`язань.
Суд зазначає, що поставка товару здійснювалася на підставі контракту на поставку продукції від 03.10.2018 р. № 3231-ЕІ/CN, укладеного між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» та EISHO CO., LTD.
Відповідно до п. 2.2. контракту № 3231- ЕІ/CN ціна на товар розуміється відповідно до умов FOB - Шенжень, Китай (у відповідності до «Інкотермс - 2000»), і включає в себе вартість завантаження товару у постачальника, вартість всіх митних формальностей в країні Продавця, вартість сертифікації товару, вартість пакування, маркування, не включаючи податки та мита на території України, якщо інші умови не вказані в специфікації. В свою чергу в специфікації зазначені умови FOB - Шекоу.
Відтак, умовами Контракту № 3231- ЕІ/CN визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку із чим відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначенні митної вартості товару.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що доводи відповідача стосовно, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, не відповідають дійсності та спростовуються тим, що п. 2.2. контракту № 3231- ЕІ/CN ціна на товар розуміється відповідно до умовами FOB - Шенжень, Китай (у відповідності до «Інкотермс - 2000»).
Суд зазначає, що при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Водночас, суд зазначає, що відповідачем під час розгляду справи, у відповідності до норм ст. ст. 72-77 КАС України, не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, та необґрунтовано визначення митної вартості товару за другорядним методом: за резервним методом.
Здійснивши системний аналіз зазначених вище доводів сторін, суд критично ставиться до посилань відповідача щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено у попередні періоди за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Інших доказів того, що подані декларантом до митного оформлення документи містили розбіжності, які впливають на кількісні та вартісні показники оцінюваного товару, відповідачем не виявлено, а судом таких не встановлено.
Таким чином, здійснені відповідачем у гр. 33 оскаржуваного рішення записи не свідчать про дійсну наявність розбіжностей і не доводять наявність визначених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України підстав для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.
Щодо неподання декларантом додаткових документів, то в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Також відповідач не довів суду обов`язкову в силу частини 1 статті 55 Митного кодексу України наявність передбачених частиною 6 статті 54 Митного кодексу України випадків, за яких митниця могла відмовити позивачу в митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю та прийняти рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач не надав суду доказів та аргументованих пояснень з приводу того, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів; не довів суду невідповідність обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів; не посилався та не підтвердив суду надходження офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
На підставі викладеного вище, суд прийшов до висновку, що позивачем подано до Одеської митниці ДФС достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам статті 58 Митного кодексу України. Натомість коригування відповідачем митної вартості здійснено неправомірно з порушенням ч. 3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України та всупереч правилам, визначеним ст. 58 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Щодо заяви про стягнення з Одеської митниці ДФС вартості послуг з перекладу документів, які є доказами у справі в розмірі 2 220,00 грн. (дві тисячі двісті двадцять грн., 00 коп.), суд зазначає наступне.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 р., якою було зобов`язано надати до суду всі документи, долучені до позовної заяви на іноземній мові, із здійсненням офіційного перекладу на українській мові, з урахуванням ст. 15 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою передбачено, що судочинство у адміністративних справах здійснюється виключно державною мовою, позивачем було надано: контракт № 3231-EI/CN від 03.10.2018 р. - 8 аркушів; виписка з бухгалтерської документації на 10.09.2019 р. картка рахунку 63.2 - 1 аркуш; експертний висновок Дніпропетровської ТІШ № ГО-2062 від 12.09.2019 р. - 2 аркуша; специфікацію № 2 від 31.05.2019 р. до контракту № 3231-EI/CN від 03.10.2018 р. - 1 аркуш; інвойс № WKAT1901-2 від 31.05.2019 р. - 1 аркуш; Swift № б/н від 27.06.2019 р. до платіжного доручення № 1610 від 25.062019 р. - 1 аркуш; прайс-листа № б/н від 17.05.2019 р. від продавця оцінюваних товарів - 1 аркуш; комерційна пропозиція № б/н від 24.05.2019 р. від продавця оцінюваних товарів - 1 аркуш; сертифікат якості до інвойсу № WKAT1901-2 від 31.05.2019 р. - 1 аркуш; пакувальний лист від 31.05.2019 р. до інвойсу № WКАТ1901-2 від 31.05.2019 р. - 1 аркуш.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що послуги з перекладу надавалися на підставі договору про надання послуг № 85 від 02.01.2020 р. укладеного між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» та Дніпропетровською торгово-промисловою палатою.
Відповідно до пп. 1.1 договору про надання послуг № 85 від 02.01.2020 р. Виконавець надає Замовнику, в тому числі, і послуги з перекладу та засвідчення документів.
Відповідно до п. 3.3 Виконавець надав Замовнику рахунок на оплату послуг Д-46 від 30.01.2020 р. на суму 2 220,00 грн. з урахуванням ПДВ, копія якого міститься в матеріалах справи.
07.02.2020 р. ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» здійснило оплату вищевказаного рахунку, що підтверджується платіжним дорученням № 368759, копія якого міститься в матеріалах справи.
11.02.2020 р. між виконавцем та замовником укладено акт приймання-передачі наданих послуг, що підтверджує виконання послуг з перекладу за договором № 85 від 02.01.2020 р., копія якого міститься в матеріалах справи.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що позивачем в підтвердження послуг з перекладу документів, які є доказами у справі було надано належні докази у відповідності до норм ст.73 КАС України, а саме: копію договору про надання послуг № 85 від 02.01.2020 р.; копію платіжного доручення № 368759 від 07.02.2020 р. на загальну суму 2 220,00 грн.; акт №Д-46 приймання-передачі наданих послуг на суму 2220,00 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст.243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути як судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" з оплати судового збору у розмірі 3 842,00 (три тисячі вісімсот сорок дві грн., 00 коп.), так і вартість послуг з перекладу документів, які є доказами у справі в розмірі 2 220,00 грн. (дві тисячі двісті двадцять грн., 00 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 березня 2020 року.

Суддя Є.О. Жукова