Справа № 360/4402/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року справа №360/4402/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника третього відповідача адвоката Лобаня Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 360/4402/19 (головуючий суддя І інстанції Захарова О.В.), складене у повному обсязі 26 грудня 2019 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом адвоката Воронка Віталія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Савельєвої Анни Миколаївни, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 через адвоката ОСОБА_2 Віталія Васильовича звернулась до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Савельєвої Анни Миколаївни, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Савельєвої Анни Миколаївни щодо невжиття заходів по відшкодуванню ОСОБА_1 гарантованої законом суми вкладів;

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Український комунальний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 4-9).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича щодо невжиття заходів по відшкодуванню ОСОБА_1 гарантованої законом суми вкладів. Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Український комунальний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовлено (а.с. 174-180).

Не погодившись із таким судовим рішенням, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнко Андрій Анатолійович подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Зазначає, що згідно діючого законодавства повноваження щодо формування Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, та щодо визначення сум, що підлягають відшкодуванню, покладені на уповноважену особу Фонду.

Перелік складається уповноваженою особою Фонду на підставі баз даних вкладників на момент початку виведення Фондом банку з ринку (у даному випадку станом на 14 вересня 2015 року), а за відсутності такої бази будь-який аналіз та формування передбачених законом п`яти переліків рахунків вкладників є неможливим.

Зазначає, що судом не застосовано положення Розділу IV Положення про порядок здійснення процедури ліквідації банків, зареєстрованих на території проведення антитерористичної операції або Автономної Республіки Крим та міста Севастополя від 30 листопада 2015 року № 213.

Зазначив на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі, оскільки наявність договірних відносин позивача з банком не підтверджують наявність рахунку на момент початку процедури виведення банку з ринку.

Вважає, що судом порушено вимоги процесуального законодавства в частині не надання аналізу доказам, доданим до відзиву на позовну заяву апелянтом . Зазначає , що рішення суду в резолютивній частині не містять висновків щодо позовних вимог відносно другого відповідача(а.с. 189-195).

Представник апелянта в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити.

Позивач, її представник, представники першого та другого відповідачів у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та Публічне акціонерне товариство «Український комунальний банк» в особі виконуючого обов`язки керуючого Центральним Сєвєродонецьким відділенням Бачуріним Г.О. уклали 12 вересня 2013 року договір № 03027 про строковий банківський вклад фізичної особи резидента в національній валюті, пунктом 1.2 якого передбачено, що банк приймає грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 в сумі 35773,06 грн. на термін дії договору з моменту надходження коштів до банку до 22 вересня 2014 року з нарахуванням 16,50 процентів річних. Згідно з пунктом 1.4 укладеного договору датою одержання вкладу/депозиту та процентів на вклад визначено 23 вересня 2014 року (а.с.12).

Надходження грошових коштів від ОСОБА_1 згідно з договором вкладу від 12 вересня 2013 року №03027 до публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» в сумі 35773,06 грн., підтверджується квитанцією (а.с. 13).

Постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року № 309/БТ Про віднесення публічного акціонерного товариства Український комунальний банк до категорії неплатоспроможних публічне акціонерне товариство Український комунальний банк віднесено до категорії неплатоспроможних. В зазначеній постанові вказано, що зважаючи на ситуацію, що склалась в місті Луганську у зв`язку з проведенням антитерористичної операції, наявність загрози життю та здоров`ю працівників і клієнтів банку, а також неможливість здійснення діяльності через технічні проблеми, публічне акціонерне товариство Український комунальний банк прийняв рішення про тимчасове призупинення діяльності (з 01 серпня 2014 року до нормалізації ситуації в регіоні) та звернувся до Національного банку України із клопотанням про блокування роботи цього банку в системі електронних платежів (лист від 31 липня 2014 року № 12-127) (а.с. 89-90).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року № 309/БТ Про віднесення публічного акціонерного товариства Український комунальний банк до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 травня 2015 № 96 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Укркомунбанк, яким розпочато з 13 травня 2015 року тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 13 травня 2015 року по 12 серпня 2015 року включно та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві Український комунальний банк провідного юрисконсульта відділу методологічного забезпечення та контролю виведення неплатоспроможних банків з ринку ОСОБА_3 (а.с. 92).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10 серпня 2015 року № 149 Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Укркомунбанк продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Укркомунбанк по 12 вересня 2015 року включно та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві Український комунальний банк Матвієнка Андрія Анатолійовича по 12 вересня 2015 року включно (а.с. 93).

Постановою Правління Національного банку України від 14 вересня 2015 року № 604 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства Український комунальний банк відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Публічне акціонерне товариство Український комунальний банк (а.с. 91).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 14 вересня 2015 року № 604 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства Український комунальний банк виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14 вересня 2015 року № 169 Про початок процедури ліквідації ПАТ Укркомунбанк та делегування повноважень ліквідатора банку, яким розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства Український комунальний банк з 14 вересня 2015 року по 13 вересня 2017 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства Український комунальний банк, визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 48, 51 Законом, провідному юрисконсульту відділу методологічного забезпечення та контролю виведення неплатоспроможних банків з ринку ОСОБА_3 строком на два роки з 14 вересня 2015 року по 13 вересня 2017 року включно (а.с. 94).

25 вересня 2015 року на офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення, згідно із яким порядок та строки виплат вкладникам ПАТ «Укркомунбанк» будуть визначенні після набрання чинності нормативно-правового акту Фонду, що регламентує процедуру ліквідації банку, здійснення якої тимчасово неможливо через проведення Антитерористичної операції, та отримання уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Укркомунбанк» доступу до інформації, що забезпечить формування переліків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок останнього та, які не мають такого права, як це передбачено приписами частини восьмої Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 16.07.2015 № 629-VIII.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 серпня 2017 року № 3789 Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ Укркомунбанк та делегування повноважень ліквідатора продовжено строки здійснення процедури ліквідації публічного акціонерного товариства Укркомунбанк на один рік по 13 вересня 2018 року включно та продовжено повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства Укркомунбанк, визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному юрисконсульту відділу методологічного забезпечення та контролю виведення неплатоспроможних банків з ринку ОСОБА_3 строком на один рік по 13 вересня 2018 року включно (а.с. 95).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 серпня 2018 року № 2335 Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ Укркомунбанк та делегування повноважень ліквідатора продовжено строки здійснення процедури ліквідації публічного акціонерного товариства Укркомунбанк на один рік з 14 вересня 2018 року по 13 вересня 2019 року включно та продовжено повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства Укркомунбанк, визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному юрисконсульту відділу методологічного забезпечення та контролю виведення неплатоспроможних банків з ринку ОСОБА_3 строком на один рік з 14 вересня 2018 року по 13 вересня 2019 року включно (а.с. 96).

Матеріалами справи встановлено, що з метою отримання коштів по вкладу за договором від 12 вересня 2019 року №03027 позивачка зверталася до ПАТ «Укркомунбанк» із заявою від 17 липня 2019 року, до якої додала копії договору вкладу від 12 вересня 2013 року №03027 та квитанції (а.с. 86- 87).

Листом від 23 липня 2019 року за №232/19-Л виконуючим обов`язки уповноваженої особи Фонду Савельєвою А.М. на звернення позивача з проханням виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним у Публічному акціонерному товаристві «Укркомунбанк», повідомлено ОСОБА_1 , що станом на день запровадження процедури виведення публічного акціонерного товариства «Укркомунбанк» з ринку, головний офіс м.Луганська, а також частина відділень зазначеної банківської установи знаходяться у населених пунктах, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

У відповіді також зазначено, що тимчасово доступ, як до головного офісу банку взагалі, так і до серверу, документації, технічних засобів обліку, тощо відсутній, що унеможливлює здійснення заходів щодо складання переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду (арк.спр.88).

Не отримавши гарантованого відшкодування за вкладом в межах гарантованої суми, позивач звернулась до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому неподання Уповноваженою особою Фонду до Фонду гарантування інформації про позивача як вкладника банку, який має право на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є підставою для визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду гарантування інформацію щодо позивача як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві Український комунальний банк за рахунок Фонду гарантування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства Український комунальний банк Матвієнка А.А. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві Український комунальний банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

При цьому, суд першої інстанції вказав на передчасність позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо зобов`язання останнього включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства Український комунальний банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з огляду на те, що позивач не була включена до зазначеного переліку, а тому спірні відносини між позивачем та Фондом на час звернення позивача до суду не виникли, відтак відсутні і порушені Фондом права позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452).

Відповідно до статті 3 Закону № 4452 Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом, є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону № 4452 основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно із частиною першою статтею 26 Закону № 4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону № 4452 виведення неплатоспроможного банку з ринку - це заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 39 Закону № 4452 та пункту 3 зазначеної частини у плані врегулювання на підставі оцінки фінансового і майнового стану банку визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із таких способів відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку на користь приймаючого банку з відкликанням банківської ліцензії неплатоспроможного банку та подальшою його ліквідацією.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів від 09.08.2012 №14 затверджено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, яке визначає порядок та черговість відшкодування коштів за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Положення №14).

Згідно із частиною другою пункту 3 Положення №14, у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Системний аналіз зазначених норм свідчить, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, позивач набула право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів з 14 вересня 2015 року.

Згідно із статтею 17 Закону № 4452 учасниками Фонду є банки. Участь банків у Фонді є обов`язковою. Особливості участі перехідного банку у Фонді визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду. Банк набуває статусу учасника Фонду в день отримання ним банківської ліцензії. Банк зобов`язаний сплачувати до Фонду збори, визначені цим Законом, дотримуватися інших вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду. Учасник Фонду зобов`язаний вести базу даних про вкладників у порядку, визначеному Фондом.

Таким чином, ПАТ «Укркомунбанк» на момент виникнення спірних правовідносин було учасником Фонду, зобов`язано було сплачувати Фонду відповідні збори та вести базу вкладників.

В контексті вимог статті 19 Закону № 4452 збори, які повинна сплачувати третя особа, відносяться до джерел формування коштів Фонду.

Відповідно до вимог статті 20 Закону № 4452 Фонд є єдиним розпорядником коштів, акумульованих у процесі його діяльності. Кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для виплати гарантованої суми відшкодування вкладникам коштів за вкладами відповідно до цього Закону.

Пунктом 4 статті 26 Закону № 4452 передбачені випадки, у яких Фонд не відшкодовує кошти, до яких не відноситься не надходження до останнього інформації від учасника Фонду, в цьому випадку ПАТ «Укркомунбанк».

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами визначається статтею 27 Закону № 4452 та передбачає беззаперечний обов`язок Уповноваженої особи Фонду скласти перелік рахунків вкладників та визначити розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, в даному випадку з 14 вересня 2015 року.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону, переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане, перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду, перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Таким чином, зазначена норма чітко регламентує алгоритм дій Уповноваженої особи.

Частинами третьою, четвертою статті 27 Закону № 4452 передбачено, що виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України».

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Статтею 4 Закону № 4452 визначене основне завдання Фонду - це забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. З метою виконання завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, веде реєстр учасників Фонду, акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду, здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 09.07.2012 № 4 затверджені Правила надання звітності учасниками Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Положення №4).

Відповідно до пункту 6 та додатку №1 Положення №4 учасники Фонду (у тому числі третя особа у цій справі) щомісячно зобов`язані подавати на паперових носіях Звіт про вклади фізичних осіб в учасниках Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, завірені підписами керівника і головного бухгалтера банку із відбитком печатки банку через Державне підприємство спеціального зв`язку рекомендованим листом або нарочним.

Відтак, інформація про вклад позивача повинна була надійти до відповідача не пізніше березня 2014 року.

Крім того, рішенням Виконавчої дирекції від 30.11.2015 № 213 затверджене Положення про порядок здійснення процедури ліквідації банків, зареєстрованих на території проведення антитерористичної операції або Автономної Республіки Крим та міста Севастополя (далі - Положення № 213).

Пункт 2 Положення № 213 визначає особливості дій Фонду щодо здійснення процедури ліквідації банків, зареєстрованих на території проведення антитерористичної операції або Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, у разі неможливості здійснення процедури ліквідації відповідно до Закону. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження, визначені цим Положенням, уповноваженій (им) особі (ам) Фонду, крім організації реалізації майна банку.

Пунктом 5 Положення № 213 передбачено, що виплати відшкодування коштів вкладникам банку за рахунок коштів Фонду здійснюються відповідно до сформованого переліку вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування та Закону.

Пунктом 4 статті 26 Закону № 4452 передбачені випадки, у яких Фонд не відшкодовує кошти, до яких не відноситься не надходження до останнього інформації від учасника Фонду, в даному випадку - Третьої особи.

Розділом ІІІ Положення № 213 визначені особливості здійснення процедури приймання та розгляду вимог кредиторів, формування реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Згідно із пунктом 2 Розділу ІІІ Положення № 213 особа, яка заявляє до Фонду свої кредиторські вимоги, окрім даних та документів, визначених законодавством, додатково додає нотаріально засвідчені копії документів, що підтверджують виникнення та існування зобов`язання банку перед такою особою (договір, виписки, квитанції, акти тощо).

Про необхідність одночасного надання додаткових документів при заявлені вимог кредиторів Фонд повідомляє в оголошенні про ліквідацію банку.

Таким чином, надання додаткових документів повинно відбуватись лише за ініціативою Фонду та не звільняє від обов`язку включити позивача до переліку вкладників, які мають право на отримання вкладу за рахунок коштів Фонду.

Згідно із пунктом 4 Розділу ІІІ Положення № 213, у разі неможливості визначення суми заборгованості перед відповідним кредитором, перевірки достовірності даних вимог кредитора у зв`язку із недостатністю документів та даних, що є у розпорядженні Фонду, Фонд відхиляє таку вимогу кредитора до дати отримання відповідних даних. Зазначена норма підтверджує обов`язок відповідачів скласти перелік та прийняти рішення про відмову у виплаті коштів лише за певних обставин.

При цьому, Положення № 213 було зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2015 року, не має зворотної дії в часі відносно права вкладника на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів, яке позивач набула 14 вересня 2015 року в незалежності від наявності або відсутності відповідного звернення.

Крім того, укладення договору (а.с. 12) й зарахування коштів на рахунок вересень 2013 року (а.с. 13) відбулись до початку віднесення ПАТ «Укркомунбанк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (травень 2015 року), тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI.

На підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок до банку позивач надав належним чином оформлений документ банківської установи, який свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору внесені (а.с. 13), про це зазначено у в самому договорі.

За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність об`єктивних доказів неможливості надати інформацію та включити позивачку до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Укркомунбанк», суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, пред`явлених до Уповноваженої особи Фонду, відтак, рішення суду першої інстанції є правомірним.

Тієї ж думки дотримується Верховний Суд у постанові № 826/2105/16 від 21 листопада 2019 року.

Доводи апелянта про те, що Уповноваженою особою Фонду не отримано файлів бази даних про вкладників публічного акціонерного товариства Укркомунбанк, бухгалтерської та іншої документації банку стосовно його вкладників, не можуть бути підставою для того, щоб вважати, що договір з позивачем не укладався, а вказує про невиконання (чи неналежне виконання) банком своїх обов`язків за договорами банківського вкладу, що в підсумку призвело до того, що позивача, як вкладника банку, фактично позбавлено встановлених Законом № 4452-VI гарантій Фонду за цим вкладом.

Суд апеляційної інстанції не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині ненадання оцінки відзиву на апеляційну скаргу та доказам, наданим до неї, оскільки з мотивувальної частині рішення суду першої інстанції слідує, що рішення прийнято з урахуванням доводів, наданих сторонами по справі.

Що стосується доводів апелянта про відсутність висновку в резолютивній частині рішення суду щодо позовних вимог до 2 відповідача, якою у справі є ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції вважає їх недоречними , оскільки ОСОБА_4 , яка надавала письмову відмову позивачеві в липні 2019 року та відносно її відмови рішення суду не приймалось, тільки тимчасово виконувала обов`язки Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів, а фактично та документально зазначені обов`язки покладені на ОСОБА_3 , якого правомірно визнано відповідачем по справі та судом зобов`язано виконати певні дії.

Інші доводи апелянта щодо порушенням матеріальних та процесуальних норм не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції та відхиляються, оскільки суд першої інстанції правомірно прийняв рішення з урахуванням всіх обставин у справі.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99)

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 257, 308, 310, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року по справі № 360/4402/19 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року по справі № 360/4402/19 залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошені в судовому засіданні 04 березня 2020 року

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 березня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко Г. М. Міронова