Справа № 240/5126/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5126/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

26 лютого 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Горкуша М. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року та на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року (прийняті у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі - відповідач) про визнання протиправною відмови, зобов`язання затвердити проект землеустрою,

В С Т А Н О В И В :

29.11.2019 позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із клопотанням про накладення штрафу за не виконання судового рішення по справі.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 клопотання ОСОБА_1 задоволено частково.

Накладено на керівника суб`єкта владних повноважень - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області штраф у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 38420,00 грн.

Вказано, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання.

Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

В решті вимог відмовлено.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 виправлено в ухвалі Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/5126/18 допущену описку.

Замість "Накласти на керівника суб`єкта владних повноважень - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області штраф у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 38420,00 грн" читати "Накласти на керівника суб`єкта владних повноважень - в.о. керівника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Мельниченка Максима Анатолійовича штраф у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 38420,00 грн. Половина суми штрафу стягується на користь ОСОБА_1 , інша половина - до Державного бюджету України".

Не погоджуючись із вказаними ухвалами суду першої інстанції, відповідач подав апеляційні скарги, в яких просить суд скасувати вказані ухвали та відмовити у задоволенні клопотання позивача.

В обґрунтування апеляційних скарг апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що відповідачем виконано рішення суду. Також вказує, що накладення штрафу є заходом, який повинен застосовуватись до порушника, коли всі можливі способи впливу на його поведінку у спірних правовідносинах були застосовані.

Щодо оскарження ухвали про виправлення описки відповідачем зазначено, що ОСОБА_2 не був присутнім під час судового засідання, не є стороною у справі та не надавав жодних пояснень по суті справи, тому до нього протиправно застосовано штраф. При цьому, внесення судом виправлень змінило резолютивну частину ухвали, що є недопустимим.

Позивач подав відзив (заперечення) на апеляційну скаргу вказавши, що відповідачем навіть на примусове виконання рішення суду по справі №240/5126/18, після затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не здійснило передачу її в оренду позивачу, а зазначило, що дана ділянка не підлягає передачі в користування, у зв`язку з належністю. Права власності іншим особам, що свідчить про умисне ухилення від виконання судового рішення.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Позивач заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 20.09.2018 №Д-9455/0-5223/0/22-18 у затвердженні проекту землеустрою з відведення земельної ділянки в оренду та зобов`язано відповідача затвердити проект землеустрою з відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 площею 56,1807 га, для ведення фермерського господарства на території Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Рішення набрало законної сили 27.03.2019.

Ухвалою суду від 12.07.2019 Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області встановлено строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі № 240/5126/18 протягом тридцяти днів з дня набрання даною ухвалою суду законної сили.

Дана ухвала набрала законної сили 28.10.2019.

На виконання ухвали суду 30.07.2019 на адресу суду надійшов звіт про виконання судового рішення від 04.12.2018 по даній справі та наказ від 04.07.2019 № 6-1962/14-19-СГ про затвердження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 площею 56,1807 га, для ведення фермерського господарства на території Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Однак, п. 2 зазначеного наказу вказано органам державної реєстрації речових прав взяти до відома, що дана земельна ділянка не підлягає передачі в користування, у зв`язку з незалежністю права власності на земельну ділянку іншим особам.

На підставі вказано, 29.11.2019 позивач звернувся до суду із клопотанням про накладення штрафу за не виконання судового рішення по справі.

Приймаючи оскаржувані ухвали суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 по справі №240/5126/18 є обов`язковим до виконання на всій території України, проте не виконується відповідачем з 27.03.2019, а тому, з метою ефективного поновлення прав позивача та реального виконання рішення суду, клопотання ОСОБА_1 слід задовольнити в частині накладення на керівника відповідача штрафу.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України вказано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ч.2 та ч.3 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) вказано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом (ч.4 ст.13 Закону № 1402-VIII).

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 ст. 382 КАС України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 відповідачем прийнято наказ від 04.07.2019 № 6-1962/14-19-СГ про затвердження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 площею 56,1807 га, для ведення фермерського господарства на території Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Однак, п. 2 зазначеного наказу вказано органам державної реєстрації речових прав взяти до відома, що дана земельна ділянка не підлягає передачі в користування, у зв`язку з незалежністю права власності на земельну ділянку іншим особам.

Вказане свідчить про невиконання суб`єктом владних повноважень рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 по справі №240/5126/18, яке є обов`язковим до виконання на всій території України.

Крім того, надані відповідачем звіт про виконання судового рішення від 04.12.2018, наказ від 04.07.2019 № 6-1962/14-19-СГ та копія титульної сторінки проекту землеустрою не свідчать про фактичне та повне виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.12.2018, яке набрало законної сили.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області продовжує ухилятись від фактичного, повного й вчасного виконання рішення суду, а тому наявні підстави для застосування до керівника відповідача по справі №240/5126/18 штрафу у вигляді двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

У Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 п.п. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст.6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Відтак, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

З огляду на викладене, суд вправі вживати заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу.

Отже, враховуючи, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області продовжує ухилятись від фактичного, повного й вчасного виконання рішення суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування до керівника відповідача по справі №240/5126/18 штрафу у вигляді двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стосовно ухвали суду про виправлення описки в ухвалі про застосування штрафу суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Ухвалою суду від 16.12.2019 накладено на керівника суб`єкта владних повноважень - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області штраф у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 38420,00 грн.

08.01.2020 від позивача надійшла заява про виправлення описки в ухвалі про стягнення штрафу. Позивач зазначає, що в ухвалі не зазначено прізвище, ім`я та по батькові керівника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

При цьому, з положень ч. 2 ст. 382 КАС України вбачається, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно матеріалів справи, в.о. керівника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області є Мельниченко Максим Анатолійович.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно виправлено описку, та вказано "Накласти на керівника суб`єкта владних повноважень - в.о. керівника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Мельниченка Максима Анатолійовича (вул.Довженка,45, м.Житомир, 10002, ) штраф у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 38420,00 грн. Половина суми штрафу стягується на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідн. номер НОМЕР_1 ), інша половина - до Державного бюджету України".

При цьому, внесення таких виправлень не змінює резолютивної частини ухвали суду від 16.12.2019.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо накладення штрафу та внесення виправлень до ухвали.

Оскільки доводи апеляційних скарг відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року та ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ст. 328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 березня 2020 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.