Справа № 146/136/20
Суддя: Скаковська І. В.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/136/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" березня 2020 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Скаковської І.В.,

з участю секретаря судового засідання Слободянюк Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Вінницькій області про визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними та скасування його рішення, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Головного управління національної поліції у Вінницькій області про визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними та скасування його рішення, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 27 січня 2020 року біля 13:25 год інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області капітаном поліції Стасюком О.І. було винесено про накладення на нього адміністративного стягнення по ст. 133-1 КУпАП в розмірі 34 грн., за те, що він, керуючи автобусом «Богдан А 02212», номерний знак НОМЕР_1 , при перевезенні пасажирів по маршруту Вінниця Ямпіль, рухаючись по вул. Б. Хмельницького, нібито відхилився від маршруту, визначеного схемою маршруту руху.

Вважає зазначену постанову такою, що винесена незаконно, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, в зв`язку з чим просить суд визнати дії відповідача неправомірними, скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися з урахуванням положень ст. 286 КАС України. Також відповідачу було запропоновано надати суду відзив на позовну заяву та всі докази.

03 березня 2020 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що інспектор є працівником Управління патрульної поліції у Вінницькій області, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ. Він мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Інспектором як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Підстав у відповідача для умисного спотворення обставин події не було. Визнавати протиправними дії інспектора місцевий загальний суд, як адміністративний суд, не має права, оскільки це не передбачено нормами чинного законодавства. Постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, є обґрунтованою та законною. Просять відмовити в позовних вимогах ОСОБА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у відсутність відповідача.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 січня 2020 року інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області капітаном поліції Стасюком О.І. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 713311 відносно ОСОБА_1 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 34 грн.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 3 ст. 133-1 КУпАП, згідно якої відхилення від визначеного маршруту руху автобуса або маршрутного таксомотора, незаїзд на автостанцію (автовокзал), якщо такий заїзд передбачений розкладом руху автобуса або маршрутного таксомотора тягне за собою накладення штрафу на водіїв транспортних засобів у розмірі двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення. Разом з тим, доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучено та не надано суду.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Крім того п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У своєму відзиві представник відповідача посилається на низку законодавчих норм та практику Європейського суду, однак якими доказами підтверджується правопорушення вчинене ОСОБА_1 не вказано.

Оскільки інших доказів, вчинення правопорушення суб`єктом владних повноважень окрім постанови суду не надано, тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 133-1 КУпАП не може бути здійснено, на підставі недостатніх доказів його вини.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне скасувати постанову серії ДП18 № 713311 від 27 січня 2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 гривень за порушення ч. 3 ст. 133-1 КУпАП, та закрити провадження у справі.

Позовна вимога ОСОБА_1 про визнання дій відповідача неправомірними задоволенню не підлягає, оскільки останній діяв в межах своїх повноважень, визначених чинним законодавством України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 5-9, 20, 73-78, 139, 194, 209-211, 241-243, 246, 255, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Вінницькій області про визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними та скасування його рішення, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 713311 від 27 січня 2020 року винесену інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області капітаном поліції Стасюком О.І. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 133 - 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складання повного рішення суду згідно з ч.4 ст. 286 КАС України.

Суддя І.В.Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 04 березня 2020 року