Справа № 640/8172/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року м. Київ № 640/8172/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Антейсоюз»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Антейсоюз» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 31 жовтня 2018 року №5215/26-15-12-01-21;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві поновити реєстрацію платником податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Антейсоюз».

Позивач обґрунтовує позовні вимоги безпідставністю прийнятого рішення про анулювання реєстрації позивача, як платника податку на додану вартість, оскільки позивач здійснював господарську діяльність, формував і подавав податкові накладні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного рішення, прийнятого у межах наданих контролюючому органу повноважень.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Антейсоюз» зареєстровано 02 квітня 2013 року, як платник податку на додану вартість, індивідуальний податковий номер 61.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено перевірку подання та/або неподання платником ПДВ до податкового органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців щодо ТОВ «Антейсоюз», за результатами якої складена довідка від 23 жовтня 2018 року №3319/26-15-12-01-20.

Контролюючим органом встановлено, що особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних місяців не подає податковому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 31 жовтня 2018 року №5215/26-15-12-01-21 анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість Товариству з обмеженою відповідальністю «Антейсоюз», у зв`язку з неподанням та/або поданням декларацій з податку на додану вартість, що свідчить про відсутність постачання/придбання товарів протягом дванадцяти послідовних податкових періодів та відповідно до підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Податкового кодексу України (надалі - ПК України).

Вважаючи такі дії щодо анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість протиправними, а рішення про таке анулювання таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України анулювання реєстрації платника податків відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Згідно із абзацом 2 та абзацом 3 пункту 184.2 статті 184 ПК України анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах «б»-«з» пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу. Анулювання такої реєстрації здійснюється на дату подання заяви платником податку або прийняття рішення контролюючим органом про анулювання реєстрації.

Про анулювання реєстрації платника податку контролюючий орган зобов`язаний письмово повідомити особу протягом трьох робочих днів після дня анулювання такої реєстрації (пункт 184.10 стаття 184 ПК України).

Наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2014 року №1130 затверджено Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість (надалі - Положення).

Відповідно до пункту 5.5 цього Положення анулювання реєстрації за ініціативою відповідного контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах «б» - «з» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункти «б» - «з» пункту 5.1 цього розділу). Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5.5 статті 5 Положення рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є: довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку).

Згідно із пунктом 5.6 Положення за наявності зазначених підтверджуючих документів (відомостей) контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов`язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства.

Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу оформляється за формою № 6-РПДВ. Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження контролюючого органу, та підписується керівником контролюючого органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника ПДВ обов`язково вказуються підстави (одна або декілька) для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу. Дата підписання рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ вважається днем прийняття такого рішення.

Контролюючим органом встановлено, що в період з жовтня 2017 року по вересень 2018 року позивачем не подано жодної декларації з податку на додану вартість.

Даний факт не спростовується жодним доказом, наданим позивачем.

Посилання позивача на здійснення господарських операцій, які належним чином оформленні та сформовані податкові накладні, які належним чином зареєстровані, не може братись до уваги з огляду на таке.

Згідно з нормами пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Положеннями пункту 201.8. статті 201 Податкового кодексу України визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Проте жодного доказу в підтвердження факту належної реєстрації податкових накладних позивачем не надано.

А тому суд, не приймає до уваги посилання позивача на здійснення господарських операцій, належним чином оформлених документально, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження даного факту.

Щодо посилань позивача на анулювання 11 червня 2015 року реєстрації платником податку на додану вартість, останнім не надано належного підтвердження даного факту.

Більше того, надані позивачем податкові накладні містять індивідуальний податковий номер 61, який зазначений в оскаржуваному рішенні від 31 жовтня 2018 року №5215/26-15-12-01-21.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про те, що відповідач діяв у відповідності та в межах норм чинного податкового законодавства України, рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 31 жовтня 2018 року №5215/26-15-12-01-21 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Антейсоюз» є правомірним, прийнятим за наявності передбачених законом підстав.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначене, на думку суду, відповідачем доведено власну позицію щодо підтвердження правомірності прийнятого рішення, яке є предметом оскарження позивачем, що кореспондується з приписами частини другої статті 19 Конституції України, а позивач, у свою чергу, не довів обставини, на яких ґрунтуються його вимоги щодо скасування спірного рішення. Тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Антейсоюз» задоволенню не підлягає.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати, які підлягають розподілу згідно положень Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Антейсоюз» відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко