Справа № 813/4259/17
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/4259/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника управління забезпечення діяльності Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України Атаманського Павла Михайловича про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 22.11.2017 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність судді Верховного Суду України Волкова О.Ф., а саме свідоме невиконання ним своїх обов`язків по контролю за текстом ухвал, які повинні були бути занесеними в журнали судових засідань від 06.06.2017 та 12.09.2017 по справі №21-317а17, протиправною;

- визнати бездіяльність секретаря судового засідання Ключник А.Ю., а саме свідоме не виконання нею своїх обов`язків по внесенню в журнали судових засідань від 06.06.2017 та 12.09.2017 по справі №21-317а17 15 ухвал, які були постановлені колегією суддів без виходу в нарадчу кімнату, протиправною;

- визнати бездіяльність судді Верховного Суду України Волкова О.Ф., а саме свідоме не виконання ним своїх обов`язків як головуючого судді у судовому процесі, який повинен був забезпечити розгляд клопотання №7-ВС від 06.07.2017 та прийняття ухвали по цьому клопотанню, протиправною;

- зобов`язати секретаря судового засідання Ключник А.Ю. внести в журнали судових засідань від 06.06.2017 та 12.09.2017 по справі №21-317а17 15 ухвал, які були постановлені колегією суддів без виходу в нарадчу кімнату;

- зобов`язати суддю Верховного Суду України Волкова О.Ф. здійснити контроль за текстом 15 ухвал, які секретар судового засідання повинна внести в журнали судових засідань від 06.06.2017 та 12.09.2017 по справі №21-317а17, щоб мотиви і висновки цих ухвал відповідали тому, що він як головуючий наголосив на засіданнях.

- визнати дії начальника управління забезпечення діяльності Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України Атаманського П.М., а саме привласнення ним собі функції суду та розгляд замість суду і надання відповіді на клопотання №7-ВС від 06.07.2017, протиправною;

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24.11.2017, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 та Постановою Верховного Суду від 09.10.2019, відмовлено у відкритті провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до судді Верховного Суду України Волкова О.Ф., секретаря судового засідання Верховного Суду України у справі №21-317а17 Ключник А.Ю. про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Постановою Верховного Суду від 09.10.2019 скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24.11.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 у справі №813/4259/17 в частині відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до начальника управління забезпечення діяльності судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України Атаманського П.М. про визнання дій протиправними та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі в зазначеній частині позовних вимог.

Справа №813/4259/17 повернулася до суду першої інстанції 05.11.2019.

Предметом оскарження у справі є протиправність дій начальника управління забезпечення діяльності Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України Атаманського Павла Михайловича (далі-відповідач, начальник управління забезпечення діяльності Судової палати в адміністративних справах ВС України Атаманський П.М.), яка полягає у наданні відповіді на клопотання ОСОБА_1 від 06.07.2017 №7-ВС у справі №21-317а17. На думку позивача, надання відповіді на клопотання замість суду свідчить про привласнення відповідачем функцій суду та суперечить нормам статті 124 Конституції України та статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в редакції, що діяла до 15.12.2019.

Ухвалою від 06.11.2019 позовна заява, подана без додержання встановлених статтями 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вимог, була залишена без руху.

Позивачем 18.11.2019 (вх.№3752ел), 19.11.2019 (вх.№43116) подано заяву про відвід судді Хоми О.П.

Позивачем 21.11.2019 (вх.43705) подано заяву про усунення недоліків з клопотанням відстрочити сплату судового збору.

Ухвалою від 25.11.2019 відкрито провадження у справі, відстрочено сплату судового збору до дати судового засідання та призначено справу до підготовчого засідання.

Ухвалою від 26.11.2019 заяву позивача про відвід судді Хоми О.П. передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу та визначення судді для розгляду заяви про відвід. Провадження у справі №813/4259/17 зупинено до вирішення заяви про відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.11.2019, заяву позивача про відвід судді Хоми О.П. передано для розгляду судді Карп`як О.О.

Ухвалою від 28.11.2019 у задоволенні заяви позивача про відвід судді Хоми О.П. відмовлено повністю.

Ухвалою судді Хоми О.П. від 29.11.2019 поновлено провадження у справі №813/4259/17 та призначено підготовче засідання.

Позивачем в підготовчому засіданні 24.12.2019 повторно подано заяву про відвід судді Хоми О.П.

Ухвалою від 24.12.2019 заяву позивача про відвід судді Хоми О.П. передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу та визначення судді для розгляду заяви про відвід. Провадження у справі №813/4259/17 зупинено до вирішення заяви про відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 26.12.2019, заяву позивача про відвід судді Хоми О.П. передано для розгляду судді Крутько О.В.

Ухвалою від 27.12.2019 у задоволенні заяви позивача про відвід судді Хоми О.П. відмовлено повністю.

Позивачем 26.12.2019 (вх.№4357ел) та 29.12.2019 (вх.№50514) на виконання вимог ухвали від 06.11.2019 подано заяву, якою долучено копію квитанції про сплату судового збору від 24.12.2019 №5 на суму 640 грн.

Ухвалою судді Хоми О.П. від 29.12.2019 поновлено провадження у справі №813/4259/17.

Ухвалою суду від 18.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 02.03.2019.

Виклик відповідача у підготовче та судове засідання додатково здійснювався відповідно до вимог частини першої статті 130 КАС України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати судового засідання.

Відповідач процесуальним правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до положень статті 205 КАС України справа вирішена на підставі наявних у ній доказів.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

На розгляді у Верховному Суді України перебувала справа №21-317а17 за позовом ОСОБА_1 до Президента України Порошенка П.О., Верховної Ради України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , про зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 як позивач у справі №21-317а17 звернувся до Верховного Суду України 06.07.2017 з клопотання №7-ВС.

Клопотання містить прохання у відповідності до частини 3 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України на протязі трьох днів надіслати на його поштову адресу рекомендованим листом відповідно завірені копії стенограм у справі №21-317а17, в яких зафіксовані клопотання учасників справи та ухвали колегії суддів по цих клопотаннях, які прийняті без виходу в нарадчу кімнату 06.06.2017.

Як вбачається зі змісту вказаного клопотання, підставою для звернення стало те, що у судовому засіданні 06.06.2017 у справі №21-317а17 колегія суддів постановила 11 ухвал без виходу в нарадчу кімнату, жодна з цих ухвал не занесена до журналу судового засідання та фактично не викладена у письмовій формі. Такі ухвали потрібні позивачу для можливості оскарження.

Відповідь на звернення ОСОБА_1 з клопотанням №7-ВС від 06.07.2017 надано за підписом начальника управління забезпечення діяльності Судової палати в адміністративних справах ВС України Атаманським П.М. листом від 27.09.2017 №21-317а17.

Суть відповіді полягає у тому, що відповідно до глави 4 розділу II 167 КАС України фіксування адміністративного процесу відбувається за допомогою звукозаписувального технічного засобу з одночасним веденням журналу судового засідання, тому надати копії запитуваних стенограм не вбачається можливим.

Вказав, що як вбачається із матеріалів провадження у справі №21-317а17, на клопотання ОСОБА_1 вже виготовлялись копія журналу судового засідання та копія інформації з носія, на який здійснювався технічний запис.

Щодо прохання виготовити копії ухвал, що постановлялися судом без виходу до нарадчої кімнати, надано роз`яснення, що відповідно до частини п`ятої статті 160 КАС України окремим документом викладаються та підписуються складом суду ті ухвали, які постановляються у нарадчій кімнаті.

Позивач вважає, що надання відповіді на його клопотання від 06.07.2017 №7-ВС відповідачем, а не судом суперечить нормам статті 124 Конституції України та статті 133 КАС України ( в редакції, що діяла до 15.12.2019) і свідчить про те, що відповідач перебрав на себе функції суду, що зумовило звернення з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, в редакції від 05.01.2017 (далі-Закон № 1402-VIII).

Згідно з статтею 1 Закону № 1402-VIII судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом.

Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Статтею 2 Закону № 1402-VIII визначено завдання суду.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 5 Закону № 1402-VIII правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Особи, які привласнили функції суду, несуть відповідальність, установлену законом.

Відповідно пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Розділу XII Закону № 1402-VIII з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку. До припинення діяльності статус, структура, повноваження, порядок роботи, права, обов`язки, гарантії суддів цих судів визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Новий Верховний Суд розпочав свою роботу 15.12.2017.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин статус, структура, повноваження, порядок роботи, права, обов`язки, гарантії Верховного Суду України визначався Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі-Закон № 2453-VI).

Статтею 38 Закону № 2453-VI визначено, що Верховний Суд України є найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції України, який забезпечує єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Верховний Суд України, зокрема здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до статті 40 №2453-VI суддя Верховного Суду України здійснює судочинство в порядку, встановленому процесуальним законом.

Таким чином, функціями Верховного Суду України та судді такого суду є повноваження щодо здійснення правосуддя.

Згідно з статтею 153 Закону №2453-VI організаційне забезпечення діяльності Верховного Суду України, вищого спеціалізованого суду здійснюється апаратом відповідного суду.

Положення про апарат, структура і штатний розпис апарату Верховного Суду України, апарату вищого спеціалізованого суду затверджуються зборами суддів відповідного суду за поданням голови відповідного суду.

Апарат Верховного Суду України очолює керівник апарату. Керівник апарату Верховного Суду України представляє Верховний Суд України як юридичну особу, затверджує положення про структурні підрозділи апарату Верховного Суду України.

Матеріали, пов`язані з діяльністю Верховного Суду України, вищого спеціалізованого суду, зберігаються в архіві відповідного суду.

Зборами суддів Верховного Суду України 21.01.2011 затверджено Положення про апарат Верховного Суду України (далі - Положення).

Відповідно до Розділу I Положення, апарат Верховного Суду України (далі апарат) здійснює організаційне забезпечення діяльності Верховного Суду України (далі Суд) в порядку, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та іншими законами.

До складу апарату входять його структурні підрозділи: управління, самостійні відділи, служби, інші структурні одиниці.

Це Положення, структура і штатний розпис апарату, а також зміни до них затверджуються зборами суддів Суду за поданням Голови Суду.

У своїй діяльності апарат керується Конституцією України, законами України «Про судоустрій і статус суддів», «Про державну службу», іншими нормативно-правовими актами, рішеннями зборів суддів Суду, наказами і розпорядженнями Голови Суду та його заступника, керівника апарату, дорученнями його заступника, цим Положенням.

Розділом II Положення визначено основні функції апарату.

Так, згідно з пунктом 2.1.2 Положення, відповідно до завдань, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та цим Положенням, апарат виконує такі функції у сфері документального забезпечення:

забезпечує ведення протоколів і стенограм судових засідань, засідань Пленуму Суду, зборів суддів Суду, нарад, прес-конференцій та інших заходів;

забезпечує належну організацію роботи з документами в апараті, правильність їх оформлення та своєчасність проходження, приймання і експедиційної обробки;

аналізує, опрацьовує та доставляє службову кореспонденцію адресатам суддям Суду та працівникам апарату; впроваджує передові технології організації роботи з документами в Суді;

забезпечує опрацювання, друкування, тиражування матеріалів та документів, пов`язаних із діяльністю Суду;

забезпечує розсилку в установленому порядку судових рішень, а також судових повідомлень та викликів;

здійснює ведення, забезпечення функціонування й удосконалення системи документального забезпечення Суду, розробляє Інструкцію з діловодства Суду;

забезпечує підготовку і складання документів згідно з вимогами Інструкції з діловодства Суду, Регламенту Пленуму Суду, чинного законодавства України;

організовує облік, зберігання та користування документами Суду, комплектування архіву, підготовку документів та архівних справ (нарядів) для передачі їх в установленому порядку на постійне зберігання.

Судом встановлено, що відповідно до штатного розпису Верховного Суду України станом на час звернення позивача з відповідним клопотання в апараті суду була наявна посада начальника Управління забезпечення діяльності Судової палати в адміністративних справах.

Відповідно до висновку Конституційного Суду України, викладеного у рішенні від 23.05.2001 № 6-рп/2001, відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Системний аналіз наведених вище норм Конституції та Законів України та висновку Конституційного Суду України свідчить, що правосуддя є основною і виключною функцією судової влади, яке в Україні здійснюється виключно судами.

Здійснення судами правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

До сфери правосуддя належать процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень.

Натомість, до правосуддя не відноситься виконання апаратом суду функцій у сфері організаційного та документального забезпечення діяльності суду.

Предметом оскарження у даній справі є надання відповіді на клопотання ОСОБА_1 від 06.07.2017 №7-ВС щодо виготовлення стенограми судового засідання і копій ухвал, постановлених судом без виходу до нарадчої кімнати 06.06.2017 у справі №21-317а17 не судом, а відповідачем як працівником апарату суду.

Зміст клопотання свідчить, що таке стосується надання копій документів у справі №21-317а17, тобто виконання суто технічної роботи працівниками апарату суду, яка не є правосуддям в розумінні статті 124 Конституції України.

Позивач в судовому засіданні 02.03.2020 підтвердив факт отримання ним копії журналу судового засідання та копії інформації з носія, на який здійснювався технічний запис у справі №21-317а17.

Відповідь, надана листом від 27.09.2017 №21-317а17 за підписом начальника управління забезпечення діяльності Судової палати в адміністративних справах ВС України Атаманського П.М. не містить посилань на вирішення відповідачем будь-яких питань, які належать до сфери правосуддя.

Тому відсутні підстави визнавати такі дії протиправними.

Суд зауважує, що протиправність дій відповідача по наданню відповіді на клопотання від 06.07.2017 №7-ВС позивач також обґрунтовує протиправністю процесуальних дій судді та секретаря судового засідання, вчиненими в ході розгляду судової справи №21-317а17 06.06.2017, що не є предметом оскарження у справі.

Зміст позовної заяви та надані позивачем в судовому засіданні пояснення свідчать, що ОСОБА_1 поняття «документальне забезпечення діяльності суду» підміняє поняттям «здійснення правосуддя». Вказані поняття є різними за суттю і змістом, тому не можуть бути ототожнені.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено застосування судом принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У цій справі суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58) відповідно до якої принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Відповідно о частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Наведені позивачем доводи щодо протиправності дій відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовані нормами чинного законодавства, проаналізованих та наведених по тексту судового рішення вище.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи оскаржувані дії відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що відповідач в спірних правовідносин діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому такі дії є правомірними.

З урахуванням викладеного в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 139 КАС України не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до начальника управління забезпечення діяльності Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України Атаманського Павла Михайловича (вул. Пилипа Орлика, 4, м. Київ, 01043) про визнання протиправними дій, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05 березня 2020 року.

Суддя О.П. Хома