Справа № 240/425/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Житомир справа № 240/425/20

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної адміністрації щодо не проведення (протягом 10 років) виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння будинок АДРЕСА_1 в сумі 151 252 грн. 50 коп.

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної адміністрації здійснити нарахування та стягнути індексації грошової компенсації за втрачене домоволодіння будинок АДРЕСА_1 за період 2011 - 2018 роки з коефіцієнтами 1,14; 1,13; 1,27; 1,22; 1,27; 1,16.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що ОСОБА_2 , на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказує, що актом приймання-передачі житлового будинку від 23 березня 2009 року належне ОСОБА_2 домоволодіння було прийнято на баланс Лучанківської сільської ради, Овруцького району Житомирської області. Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 18 червня 2009 року по справі № 2а-6393/09 було зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації прийняти документи для постановки ОСОБА_2 на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі 112 875 грн. 03 грудня 2009 року ОСОБА_2 було поставлено на чергу в управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації для виплати компенсації за втрачене домоволодіння. Зазначає, що Постановою Овруцького районного суду від 21 липня 2016 року по справі №286/1671/16-а було зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації провести перерахунок компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації за 2009 рік, визначивши суму в розмірі 151 252 грн. 50 коп. , яка до даного часу не виплачена. Вказує на те, що його мати, ОСОБА_2 померла, і, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.08.2017 року його було визнано спадкоємцем зазначеної компенсації. При зверненні до відповідача, з проханням виплатити компенсацію за втрачене домоволодіння та провести індексації даної компенсації з урахуванням індексів за 2011-2018 роки позивачу було відмовлено. Вважає, що дана відмова є безпідставною та порушує його право на отримання компенсації за втрачене домоволодіння.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Управлінням праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації письмового відзиву на позову заяву у строк, встановлений ч. 1 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України та ухвалою суду надіслано не було.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 18 червня 2009 року позов задоволено. Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації прийняти документи та поставити ОСОБА_2 на чергу для отримання компенсації за здане домоволодіння АДРЕСА_1 112875 грн.(а.с.6).

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 21 липня 2016 року позов задоволено. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області здійснити перерахунок ОСОБА_2 грошової компенсації вартості зданого домоволодіння по АДРЕСА_1 з врахуванням коефіцієнту індексації житлового фонду 1,34 і встановити розмір компенсації в сумі 151252,50 грн (а.с.7-8).

Із листа Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 10.01.2020 року №07-05/83 встановлено, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2009 року ВП №15706445, відкритої за постанови Овруцького районного суду по справі №2а-6393/09 від 18.06.2009 року, управлінням праці та соціального захисту населення 03.12.2009 року ОСОБА_2 було поставлено на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 на суму 112875,00 грн. за реєстраційним номером 1394. На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2016 року ВП №52248603, відкритої за постановою Овруцького районного суду по справі №286/1671/16-а від 21.07.2016 року, управлінням праці та соціального захисту населення збільшено суму компенсації з врахуванням індексу 1.34 за 2009 рік до 151252,50 грн. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 26.08.2017 року ОСОБА_1 визнано спадкоємцем даної компенсації. Зазначають, що Управлінням праці не здійснювалася виплата коштів згідно рішень суду, оскільки Законами України "Про Державний бюджет України" та кошторисами видатків кошти на виплату допомог та компенсацій згідно рішень суду для управління праці не передбачалися.

Одночасно зазначено про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року за №1243 "Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території" нарахування та виплата індексації за втрачене майно не передбачена. Тому провести індексацію компенсації за втрачене майно за 2011-2019 роки немає законних підстав(а.с.3).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 04 жовтня 2016 року Серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 26 серпня 2017 року спадкоємець зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 (а.с.11).

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо непроведення виплати індексації грошової компенсації за втрачене домоволодіння, позивач звернулася із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи базується, в тому числі, на принципах соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частин 6, 8 статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом. Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" компенсація громадянам за втрачене у зв`язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 цього Закону майно включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.

Відповідно до пункту 7 Положення про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року за №755, грошова компенсація перераховується на особистий рахунок переселенця (спадкоємця) у порядку черги, встановленої місцевими органами виконавчої влади.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 листопада 2009 року №1243 "Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території" (набрала чинності 28 листопада 2009 року) визнана такою, що втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 755 "Про затвердження Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій" та затверджено Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території.

Згідно з пунктом 1 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року № 1243, цей Порядок визначає механізм виплати громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, компенсації за майно, втрачене у зв`язку з їх відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Дія цього Порядку поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.

Згідно з пунктом 5 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року №1243, сума компенсації перераховується за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу ради міста обласного значення), що прийнято на підставі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, відділенням Державного казначейства місця відселення на особистий рахунок переселенця або спадкоємця, відкритий ним у будь-якому банку України, у порядку черговості, встановленої райдержадміністрацією (виконавчим органом ради міста обласного значення) з урахуванням дати реєстрації заяви щодо отримання компенсації в обліковому журналі. Контроль та відповідальність за дотриманням черговості покладається на райдержадміністрацію (виконавчий орган ради міста обласного значення).

Таким чином, питання щодо виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території законодавчо урегульовано. Виплата даної компенсації не обмежена будь-яким терміном чи періодом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №К/800/41543/15 (286/2220/15-а).

Враховуючи те, що позивач перебуває у черзі для отримання грошової компенсації за здане, відповідно до статті 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", домоволодіння із грудня 2009, тому право позивача є захищеним та не потребує додаткового захисту, а відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо індексації вартості втраченого домоволодіння, суд зазначає наступне.

Позивач у прохальній частині позовної заяви просить стягнути індексацію грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 за період 2011 - 2018 роки з коефіцієнтами 1,14; 1,13; 1,27; 1,22; 1,27; 1,16.

Судом безспірно встановлено, що позивач був поставлений на чергу для отримання компенсації за втрачене домоволодіння у грудні 2009, тобто, після набрання законної сили Порядком №1243.

Згідно Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затверджений постановою КМУ від 18 листопада 2009 року №1243, дія якого поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації, не передбачено здійснення нарахування та виплати індексації вартості домоволодінь громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 була поставлена на чергу для отримання компенсації за втрачене домоволодіння у грудні 2009, тобто, після набрання законної сили Порядком №1243, суд вважає, що позовна вимога про проведення індексації вартості втраченого домоволодіння не підлягає задоволенню.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 250, 255, 257, 261, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , інд.код: НОМЕР_2 ) до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області (вул. Гетьмана Виговського, 17,м. Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11106, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 10 березня 2020 року.

Суддя О.Г. Попова