Справа № 480/2900/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2020 р. Справа № 480/2900/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шевченко І.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,
представника позивача - Демидової Я.Ю.,
представника відповідача-2 - Савченко І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до Головного управління ДФС у Сумській області, Головного управління ДПС у Сумській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги позивач мотивував тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте Конотопським управлінням ГУ ДФС у Сумській області є неправомірним, оскільки при його прийнятті порушено вимоги п. 86.8 ст.86 Податкового кодексу України, зокрема, не дотримано строк та порядок прийняття податкового повідомлення-рішення.
Крім того, з посиланням на ст.ст.200, 200-1 Податкового кодексу України, вказав, що саме з вини податкового органу від`ємна реєстраційна сума не дозволяла підприємству здійснювати реєстрацію податкових накладних з податку на додану вартість, оскільки ДФС України несвоєчасно збільшено реєстраційний ліміт за рахунок субвенції, що позбавило можливості підприємству своєчасно зареєструвати податкові накладні.
Ухвалою суду від 13.08.2019 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Представником ГУ ДФС у Сумській області було подано відзив на позовну заяву (а.с.25-29), відповідно до якого представник просив відмовити у задоволенні позову, виходячи з того, що в порушення вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України позивачем не забезпечено перерахування потрібної суми коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість для своєчасної реєстрації податкових накладних за квітень, червень-вересень 2016 р., внаслідок чого порушено граничні строки реєстрації податкових накладних.
Щодо несвоєчасного збільшення ДФС реєстраційного ліміту за рахунок субвенції зазначив, що відповідно до даних електронного рахунку позивача в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в період складання податкових накладних за період з 01.04.2016 по 30.09.2016 до граничного терміну їх реєстрації - 16.10.2016 відсутній ліміт для реєстрації податкових накладних. Реєстраційний ліміт в системі електронного адміністрування податку на додану вартість по підприємству позивача станом на 01.04.2016 складав (мінус) - 1289722,02грн., станом на 15.10.2016 складав (мінус) - 924148,50грн.
Лише 03.10.2018 позивачем проведено поповнення електронного рахунку на 3100000грн., в результаті чого від`ємна реєстраційна сума була погашена та збільшилась позитивна сума реєстраційного ліміту, яка склала 1554440грн. В результаті чого позивач з 29.10.2018 почав реєстрацію податкових накладних за 2015 рік. Податкові накладні за березень 2016 р. почали реєструватися з 05.02.2019.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив (а.с.81-82,93-95), відповідно до якої зазначив, що відповідач не довів факт вручення позивачу по справі акту, що був складений за результатами камеральної перевірки. Надана копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення не може слугувати підтвердженням вручення саме акта камеральної перевірки, так як відсутній опис вкладення, що підтверджував би відправлення та отримання саме цього документу.
Щодо несвоєчасного збільшення ДФС реєстраційного ліміту за рахунок субвенції, з посиланням на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 21.06.2016 у справі №818/208/16 зауважив, що неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації позивачем податкових накладних відбулось з вини контролюючого органу, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання 16.10.2019, Головне управління ДПС у Сумській області було залучено до участі у розгляді справи як другого відповідача (далі відповідач-2, ГУ ДПС у Сумській області) (а.с.73-79,96).
Представником ГУ ДПС у Сумській області 12.11.2019 було подано додаткові пояснення (а.с.99), в яких представник зазначив, що згідно даних СЕА на виконання постанови суду по справі №818/208/16 за рахунок субвенції з державного бюджету 04.07.2017 Державною фіскальною службою України відбулося поповнення електронного рахунку позивача, відкритого Державною казначейською службою України на загальну суму 1 520 442,85 грн. (трьома транзакціями в розмірі 334 017,32 грн., 200 000 грн. та 986 425,53 грн.), в результаті чого від`ємна реєстраційна сума з - 2111614,24 грн. зменшилась до -591171,39грн. Тобто, після зарахування субвенції з державного бюджету на електронному рахунку позивача продовжувало залишатися від`ємне значення реєстраційного ліміту.
Представник позивача, не погодившись з доводами, вказаними у поясненнях представника відповідача-2, також подав письмові пояснення (а.с.110-111), де вказав, що зарахування субвенції з державного бюджету на електронний рахунок позивача, незважаючи на набрання чинності ще 19.12.2016 постановою суду у справі №818/208/16, було здійснено лише в липні 2017року. При цьому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 24.04.2019 складено на підставі акта перевірки, який охопив період реєстрації квітень, червень-вересень 2016 р., а в цей період на електронному рахунку рахувалась сума, яка повністю гасилась сумою зарахування згідно субвенції, до того ж з достатнім залишком, для проведення реєстрації податкових накладних. Тобто, у випадку вчасного і коректного виконання контролюючим органом своїх функцій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 №967 та зарахування субвенції з державного бюджету, отриманої в рахунок погашення різниці в тарифах, на електронний рахунок адміністрування податку на додану вартість позивача, підприємство б не мало жодних проблем з реєстрацією податкових накладних в оспорюваний період, а отже не мало б потреби на сьогоднішній день оскаржувати штрафні санкції згідно податкового повідомлення-рішення від 24.04.2019.
Щодо джерел поповнення електронного рахунку зазначив, що пунктом 200-1.4 статті 200-1 Податкового кодексу України передбачено чотири варіанти поповнення електронного рахунку, і один із них передбачений пунктом в) - позивач використав у серпні та грудні 2015року. Отже, зі свого боку позивач вжив всіх заходів щодо виконання вимог чинного податкового законодавства.
Представниками сторін додатково було подано письмові пояснення. Так, представник відповідача-2 у письмових поясненнях (а.с.173-175) підтримав раніше викладену позицію у відзиві представника відповідача-1 та зазначив, що навіть за умови зарахування субвенції розміром 1520442,85 грн. на електронний рахунок адміністрування ПДВ позивача в вересні, грудні 2015 року сума реєстраційного ліміту все одно залишалася б від`ємною, оскільки напередодні реєстрації податкових накладних за квітень, червень-вересень 2016 р. на загальну суму податку на додану вартість 1262953,84грн. позивачем було здійснено реєстрацію податкових накладних за листопад-грудень 2015р., січень - травень 2016р. на загальну суму податку на додану вартість 2458772,90грн.
Представник позивача у поданих поясненнях (а.с.186-189) вкотре наголосив, що у разі вчасного зарахування суми субвенції на електронний рахунок підприємства, сальдо на початок січня 2016 року складало б позитивне значення і у позивача взагалі була відсутня потреба в додатковому поповненні електронного рахунку адміністрування податку на додану вартість, оскільки достатньо було внесених на рахунок сум податку та розміру податкового кредиту.
В підготовчому засіданні неодноразово оголошувались перерви, та відкладалось, у зв`язку з витребуванням додаткових доказів, неявкою представника позивача, клопотанням представника відповідача-2 (а.с.96,103,162).
За клопотанням представника позивача (а.с.165,168) ухвалою суду від 12.12.2019 призначено проведення підготовчого засідання 20.12.2019 в режимі відеоконференції (а.с.166).
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 20.12.2019, було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 03.02.2020 (а.с.180).
Судове засідання 30.01.2020 було відкладено на 24.02.2020 з метою забезпечення участі у розгляді справи повноважних представників сторін (а.с.210).
Представник ГУ ДФС у Сумській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений (а.с.239). Враховуючи приписи ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважав можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача-1.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив та додаткових пояснення, просив задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача-2 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях, просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.
В судовому засіданні було встановлено, що позивач зареєстрований як юридична особа та є платником податку на додану вартість.
Конотопським управлінням ГУ ДФС у Сумській області 03.04.2019 проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних КП виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства за квітень, червень-вересень 2016р., за результатами якої складено акт від 03.04.2019 №765/18-28-50-12/03352716 (а.с.30-64).
Актом перевірки встановлено несвоєчасну реєстрацію позивачем податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за квітень, червень-вересень 2016 р. чим порушено вимоги п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.
Вказаний акт перевірки був направлений позивачу поштою та отриманий уповноваженою особою КП виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства 05.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.65), а також копію першої сторінки акта, наданого самим представником позивача з зазначенням вхідного номера та дати та датою резолюції керівника 05.04.2019 (а.с.19).
Вказане податкове повідомлення-рішення було направлено позивачу поштою та отримано уповноваженою особою КП виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства 26.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.66).
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп.19-1.1.2 п.19-1.1 ст.191 ПК України контролюючі органи контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
Статтею 20 ПК України визначені права контролюючих органів, так відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 вказаної статті, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки платників податків.
За приписами ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором і є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.
Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові: виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій). Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Згідно з п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
З матеріалів справи вбачається, що податковим органом відповідно до вказаних вище норм ПК України проведена камеральна перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних позивачем за квітень, червень-вересень 2016р.
При цьому, обґрунтовуючи свою позицію представник позивача посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення було порушено вимоги п. 86.8 ст.86 Податкового кодексу України, зокрема, не дотримано строк та порядок прийняття податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Судом встановлено, що за результати камеральної перевірки складено акт від 03.04.2019 №765/18-28-50-12/03352716 (а.с.30-64), який був направлений позивачу поштою та отриманий представником КП виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Величко 05.04.2019 (а.с.19,65).
Представник позивача, зокрема, у відповіді на відзив зазначає, що копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення не є доказом вручення саме акта перевірки, оскільки відсутній опис вкладення. Однак, матеріалами справи підтверджено, що акт перевірки від 03.04.2019 отримано саме 05.04.2019 та вже в цей день керівником підприємства позивача надано відповідну резолюцію (а.с.19). Відтак, такі доводи представника позивача є безпідставними та необґрунтованими.
При цьому, позивач заперечення на акт перевірки не подавав.
Враховуючи, що акт перевірки отриманий представником позивача 05.04.2019 на 13-й робочий день з дня наступного за днем вручення позивачу акта перевірки, тобто у строки, визначені ПК України було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.
Щодо доводів представника позивача з приводу несвоєчасного збільшення ДФС реєстраційного ліміту за рахунок субвенції, суд зазначає наступне.
Згідно з вимогами пункту 201.1 статті 201 ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
За змістом окремих абзаців пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом (абзац в редакції чинній до 31.12.2016).
Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України, у редакції чинній до 01.01.2017 у разі проведення органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону України про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, термін сплати яких настав, що обліковується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, до виконання в повному обсязі за коригуючими реєстрами.
Порядок та строки врахування таких сум зменшення в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Одночасно, відповідно до пункту 200-1.4 статті 200-1 ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти, зокрема: а) з власного поточного рахунку платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу; б) з власного поточного рахунку платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку; в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України. А з 01.01.2017 також з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому пунктом 43.4-1 статті 43 цього Кодексу (пп. «г» п.200-1.4 ст.200-1 ПК України).
Таким чином, джерелом поповнення електронного рахунку платника можуть бути НЕ виключно кошти (п. «в»): з рахунків платника податку, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України; А Й ІНШІ джерела поповнення, серед яких, поповнення з поточних рахунків платника.
При цьому, відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 (зворот а.с.83-а.с.86), згідно даних СЕА (а.с.100-101) за рахунок субвенції з державного бюджету 04.07.2017 Державною фіскальною службою України відбулося поповнення електронного рахунку КП виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, відкритого Державною казначейською службою України на загальну суму 1520442,85грн. (трьома транзакціями в розмірі 334017,32грн., 200000грн. та 986425,53грн.), в результаті чого від`ємна реєстраційна сума з -2111614,24грн. зменшилась до -591171,39грн. Тобто, після зарахування субвенції з державного бюджету на електронному рахунку КП виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства продовжувало залишатися від`ємне значення реєстраційного ліміту.
Відтак, позивачем в порушення вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України, не забезпечено перерахування потрібної суми коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість для своєчасної реєстрації податкових накладних та порушено граничні строки реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за квітень, червень-вересень 2016р.
Позивачем не надано доказів поповнення із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість для своєчасної реєстрації податкових накладних. Власне поповнення рахунку, як вбачається з наданих доказів та визнавалась представником позивача в судовому засіданні, відбувалось виключно для сплати узгодженого зобов`язання з податку на додану вартість (а.с.191-197).
Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що КП виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства намагалось своєчасно зареєструвати податкові накладні, виписані в квітні, червні-вересні 2016р., однак отримувало відмову податкового органу у зв`язку з відсутністю ліміту для реєстрації податкових накладних. Надані копії податкових накладних за липень 2015р. та квитанції про відмову в їх реєстрації (а.с.198-201) не можуть бути доказами виконання обов`язку підприємства позивача щодо вчинення дій щодо реєстрації податкових накладних за квітень, червень-вересень 2016р.
Зведена таблиця щодо сум податкових накладних, виписаних підприємством позивача (а.с.190) не може спростувати вказані вище висновки суду, оскільки, як вбачається з даної таблиці та копій податкових накладних за липень 2015р.-грудень 2016. (а.с.202-232,252-255), таблиця не містить показників, зокрема, сум коригування податкових зобов`язань, що відбувалось у кожному місяці, при її заповненні позивачем були зазначені показники податкового кредиту, в тому числі з урахуванням податкових накладних зареєстрованих контрагентами в попередніх періодах, що не узгоджується з нормами ст. 200-1 Податкового кодексу України. Крім іншого, представником позивача не заперечувалась наявність незареєстрованих податкових накладних, виписаних підприємством позивача до квітня 2016р. на більш ніж 1млн. податку на додану вартість. При цьому, як встановлено в судовому засіданні навіть після поповнення (04.07.2017) Державною фіскальною службою України електронного рахунку КП виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на виконання рішення суду, підприємством позивача податкові накладні за квітень, червень-вересень 2016р. були зареєстровані лише в січні-березні 2019р. Будь-якого належного обґрунтування неможливості зареєструвати податкові накладні одразу після поповнення рахунку, представником позивача суду не надано.
Посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №818/1073/17 судом не приймається до уваги, оскільки, правовідносини, що були предметом розгляду Верховним Судом не є подібними до правовідносин, що є предметом розгляду даної справи. У даній справі, на відміну від справи №818/1073/17, позивачем не надано доказів того, що ним вчинялись дії щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, проте в реєстрації таких йому було відмовлено через відсутність коштів на електронному рахунку.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято у відповідності до вимог Податкового кодексу України, воно відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.
У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 05.03.2020.

Суддя І.Г. Шевченко