Справа № 760/3408/15-а
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/3408/15-а Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого-судді: Черпіцької Л.Т.
суддів:Глущенко Я.Б., Собківа Я.М.
секретар судового засідання:Закревська І.Л.,
за участю:
представник позивачаГузієнко Д.В.,
представник вдповідачаПархоменко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною постанови про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

У 2015 році ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби від 17.12.2014 про закінчення виконавчого провадження №42233035 (позовні вимоги сформульовані в липні 2018 року).

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебував виконавчий лист №2-а-861/13, виданий 17 лютого 2014 року Солом`янським районним судом м. Києва про зобов`язання Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги внаслідок настання інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 48-місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за вирахуванням проведеної виплати.

Проте, боржником рішення суду виконано лише частково, виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 115041 гривень.

Позивач наполягає на тому, що під час розрахунку розміру грошового забезпечення боржником та державним виконавцем не було взято до уваги наказ Міністра оборони України від 28 січня 2011 року №50 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2011 рік», згідно з яким премія військовослужбовцям, у тому числі за посадою, з якої звільнено позивача, з 01 січня 2011 року становила 55% посадового окладу.

Відповідно довідки Сумського обласного військового комісаріату від 04 листопада 2013 року №11/1166 грошове забезпечення позивача з 01 січня 2008 року становить 2407,00 грн., у тому числі премія 10% (106,00 грн.) посадового окладу. Проте з урахуванням зазначеного вище наказу премія мала б становити не 106,00 грн, а 583,00 грн (55% від окладу в розмірі 1060 грн).

Отже, Міністерством оборони було виплачено йому одноразову грошову допомогу в розмірі меншому на 22896,00 гривень. Не зважаючи на це, державний виконавець виніс постанову від 17.12.2014 про закінчення виконавчого провадження.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що визначення розміру грошового забезпечення не належить до повноважень державного виконавця, який при визначення суми одноразової грошової допомоги, яка підлягала сплаті позивачу, повинен був входити з наявної у нього довідки про такий розмір, виданої уповноваженим на те органом.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов, оскільки вважає, що постанову було прийнято з неповним з`ясуванням обставин в адміністративній справі, що призвело до порушення норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не врахував правові висновки та обставини, встановлені ухвалою Солом`янського районного суду Києва від 03.10.2014 у справі №760/27444/13-а, якою було роз`яснено постанову Солом`янського районного суду Києва від 30.12.2013 у цій же справі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебував виконавчий лист №2-а-861/13, виданий 17 лютого 2014 року Солом`янським районним судом м. Києва про зобов`язання Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплати позивачу одноразової грошової допомоги внаслідок настання інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 48-місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за вирахуванням проведеної виплати.

27 лютого 2014 року було відкрито виконавче провадження №42233035 за виконавчим листом, виданим на підставі вказаного судового рішення.

17 грудня 2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Рагімовою А.Н. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду від 05.08.2019.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Проте, вищенаведеним Законом не віднесено до повноважень державного виконавця визначати розмір грошового забезпечення, що підлягав виплаті позивачу. Державний виконавець при визначенні суми одноразової грошової допомоги повинен був виходити з наявної у нього довідки про такий розмір, виданої уповноваженим органом.

В апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що суд першої інстанції не врахував правові висновки та обставини, встановлені ухвалою Солом`янського районного суду Києва від 03.10.2014 у справі №760/27444/13-а, якою було роз`яснено постанову Солом`янського районного суду Києва від 30.12.2013 у цій же справі.

В той же час, з матеріалів справи не вбачається, що позивач повідомляв суд першої інстанції про наявність ухвали Солом`янського районного суду Києва від 03.10.2014 у справі №760/27444/13-а та не подавав відповідні докази.

Позовна заява, підписана позивачем 16.07.2018, також не містить посилань на наявність ухвали Солом`янського районного суду Києва від 03.10.2014 у справі №760/27444/13-а.

При цьому, зі змісту апеляційної скарги та наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, що позивач був позбавлений можливості з незалежних від нього об`єктивних обставин подати до суду першої інстанції вказані докази для надання їм правової оцінки та вирішення питання щодо їх допустимості та належності.

Зважаючи на викладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 04 березня 2020 року.

Головуючий суддя:Л.Т. Черпіцька
Судді:Я.Б. Глущенко
Я.М. Собків