Справа № 200/1897/20-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2020-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2020 р. Справа№200/1897/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа - Акціонерне товариство «Банк Форвард», про визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 60799011,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа - Акціонерне товариство «Банк Форвард», про визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 60799011.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 23.12.2012 року між ним та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Форвард Банк», укладено договір №102780178 про надання та використання платіжної кредитної картки. У січні 2020 року АТ «Форвард Банк» листом запропонував позивачу сплатити борг у розмірі 29103,16 грн. та виконавчий збір у розмірі 4910,32 грн. у термін до 04.02.2020 року, оскільки ініціював примусове стягнення грошових сум через органи примусового виконання виконавчого документу.

30.01.2020 року позивач отримав від ПАТ «Приватбанк» повідомлення про те, що його рахунок, на який надходить заробітна плата, арештований згідно з постановою про накладення арешту Павелків Тетяни Леонідівни від 17.01.2020 року. При спробі отримати кошти через банкомат ОСОБА_1 було відмовлено через нестачу коштів в зв`язку з їх списанням. Згодом, після звернення до банків, з їх відповіді позивачу стало відомо про накладення арешту на рахунки для виплат ПАТ «Приватбанк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що належать ОСОБА_1, на виконання постанови Приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни у виконавчому провадженні № 60799011 на виконання виконавчого напису №7345 від 15.11.2019 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В. На вказані картки нараховується заробітна плата позивача, що є його єдиним джерелом для існування.

Вважає постанови приватного виконавця про стягнення на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в сумі 29103,16 грн. та виконавчого збору у розмірі 4910,32 грн. безпідставними та такими, що підлягають скасуванню з підстав відсутності у позивача будь-якого майна у місті Києві та протиправністю накладення арешту на рахунки, на які зараховується заробітна плата, що є порушенням конституційного права на отримання оплати за працю та вільне розпорядження власним майном.

До відкриття провадження у справі ухвалою від 21 лютого 2020 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП № 60799011 про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» () заборгованості за укладеним договором № 102780178 у розмірі 29103,16 грн. та виконавчого збору у розмірі 4910,32 грн., що перебуває на примусовому виконанні приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни у виконавчому провадженні № 60799011 на виконання виконавчого напису №7345 від 15.11.2019 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В., до розгляду цієї адміністративної справи та набрання законної сили судовим рішенням. Відстрочено сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову до прийняття рішення по справі.

Ухвалою від 24 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відстрочено сплату судового збору до винесення рішення та відкрито позовне провадження по справі.

Учасники справи до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання повідомлені належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 КАС України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідач надав копії матеріалів виконавчого провадження та відзив на позовну заяву, зазначив, що вчинені нею дії відповідали приписам Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого документа, а саме виконавчого напису №7345 від 15.11.2019 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В., за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження належить стягувачу та згідно з частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні статті 190 ЦК України.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Тобто, відповідач винесла постанову про накладення арешту на кошти боржника законно, а в постанові зазначила «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику».

Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

У зв`язку з прийняттям банківським установами постанови про арешт коштів боржника ВП № 60799011 від 17 січня 2020 року, рахунки, на які накладено арешт, не відносяться до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом. На адресу приватного виконавця від банку жодних документів, які б підтверджували заборону звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках не надходило.

На підставі наведеного відповідач просила відмовити у задоволенні позову.

Третя особа пояснень щодо суті позову не надала, про своє ставлення до заявленого позову суд не повідомила.

З`ясовуючи, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, судом встановлено таке.

На виконанні приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни перебуває виконавче провадження № 60799011 з примусового виконання виконавчого напису №7345 від 15.11.2019 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В., про стягнення з ОСОБА_4 коштів у розмірі 29103,16 грн. на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард», як боржника за кредитним договором №102780178 від 23.12.2012 року.

05.12.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

З метою виявлення джерел отримання доходів та належного майна боржника державним виконавцем направлені відповідні запити до обліково-реєстраційних установ.

17.01.2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться за повідомленням стягувача на відкритих рахунках в банківських установах.

17.01.2020 року винесено постанову про стягнення з ОСОБА_4 основної винагороди приватного виконавця в розмірі розмірі 4910,32 грн.

23.01.2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» листом за № 81-15-8/7249-БТ повідомило про прийняття до виконання та накладення арешту на кошти в межах суми 34013,47 грн., що містяться на рахунку позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом першим частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частинами першою, другою статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Частиною першою статті 27 Закону №1403-VIII встановлено, що фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, частинами першою та другою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до статті 19 Закону №1404-VIII право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

З аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що Законами України №1404-VIII та 1403-VIII визначено вимоги (критерії) до місця відкриття виконавчого провадження.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 25 Закону № право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Відповідно до частини п`ятої статті 25 Закону №1403-VIII виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач оскаржує постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва про відкриття виконавчого провадження № 60799011, винесену щодо примусового виконання виконавчого напису №7345 від 15.11.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 29103,16 грн.

Підставою оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження №60799011 є порушення відповідачем вимог щодо територіальної компетенції при відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року №2346-III (далі - Закон №2346-III) платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Пунктом 3.1 статті 3 Закону №2346-III визначено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону №2346-III визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Отже, безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності, що передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що безготівкові кошти, які перебувають на рахунках у банках, є об`єктом права власності.

Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 10.09.2018 справа №905/3542/15.

Крім того, частиною четвертою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходження грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах, що також зазначається в роз`ясненні Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018 року.

Таким чином, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60799011 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва керувалася тим, що кошти позивача, які знаходяться на картковому рахунку, відкритому в АТ «Банк Форвард», є майном, фактичним місцезнаходженням якого є адреса фінансової установи, місцезнаходженням якої є місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 105.

Таким чином, враховуючи наявність у позивача відкритого рахунку у АТ «Банк Форвард», суд вважає, що відкриваючи провадження ВП №60799011, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва діяла на підставі та в межах своїх повноважень передбачених законом.

Щодо посилань позивача на звернення стягнення на заробітну плату суд зазначає, що стаття 68 Закону №1404-VIII містить такі приписи:

1. Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

2. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

3. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до статті 69 Закону №1404-VIII підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

З матеріалів справи та наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження не встановлено, що приватний виконавець накладав стягнення на заробітну плату позивача в розумінні Закону №1404-VIII. Списання коштів з рахунків позивача не може вважатися накладенням стягнення на заробітну плату, оскільки на вказаних рахунках знаходилися належні позивачу кошти, які перебували у його власності, незалежно від джерел їх походження.

З наведених підстав заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки ухвалою від 21 лютого 2020 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову до розгляду цієї адміністративної справи та набрання законної сили судовим рішенням, враховуючи відмову у задоволенні позову, заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Згідно з частиною 6 статті 157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Відповідно до частини 2 статті 133 КАС, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. Враховуючи відмову у задоволенні позову, з позивача на користь державного бюджету підлягає стягненню сума судового збору за подання позову немайнового характеру в сумі 840,80 грн. та подання заяви про забезпечення позову в сумі 630,60 грн., разом 1471,40 грн.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 287, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни (02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, офіс 15), третя особа - Акціонерне товариство «Банк Форвард» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105, ), про визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 60799011? відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - UА0026001, код ЄДРПОУ - 37993783, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) судовий збір у розмірі 1471 (одна тисяча чотириста сімдесят одна) грн. 40 коп.

Рішення складено та підписано 06 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.А. Чекменьов