Справа № 160/1381/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 березня 2020 року Справа № 160/1381/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

04.02.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2019 року №Ф-985-54/415, винесену ГУ ДФС у Дніпропетровській області про сплату ОСОБА_1 26 539,26 грн, в якості недоїмки по погашенню заборгованості з ЄСВ.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду:

- заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску;

- уточненої позовної заяви з уточненими позовними вимогами та/або суб`єктним складом правовідносин у відповідності до вимог КАС України, а також її копії для направлення відповідачу у справі;

- документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі та порядку, встановлених чинним законодавством України.

02.03.2020 засобами елеутронного зв`язку до суду представником позивача подано уточнену позовну заяву, в якій відповідачем було визначено Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, а також її копії для направлення відповідачу у справі; документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі та порядку, встановлених чинним законодавством України та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Дослідивши надані матеріали, суд встановив, що в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду позивачем зазначено, що йому стало відомо про оскаржувану вимогу тільки 22 грудня 2019 року, у зв`язку з тим, що він перебував за межами України та фізично не мав можливості на вчасне звернення до суду, при цьому доказів вищезазначених обставин до заяви надано не було.

Суд звертає увагу позивача, що позов датований та був направлений до адміністративного суду позивачем 30.01.2020, що підтверджується інформацією про поштове відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 960 з офіційного сайту АТ «Укрпошта», позивач звернувся до адміністративного суду більш ніж через 2 місяці з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 наведеної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI; тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Дія зазначеного Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 Закону №2464-VI ).

Згідно з абзацами 4, 5, 6 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац 8 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI).

Відповідно до абзацу 9 частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Зазначене свідчить про те, що положення ПК України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого в межах Закону №2464-VI, строк звернення до адміністративного суду визначений приписами пункту 56.18 статті 56, статті 102 ПК України не застосовується, на що також вказував Верховний Суд в постановах від 31 січня 2019 року у справі №802/983/18-а, від 17 липня 2019 року у справі №0740/1050/18.

Разом з тим, положення абзацу 5 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI передбачають наступні способи оскарження вимоги: адміністративний або судовий порядок. Втім, правове регулювання, наведене у абзаці 9 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI, свідчить, що навіть у випадку обрання адміністративного способу оскарження, за наслідками якого згоди з органом доходу і зборів не досягнуто (відмова у розгляді або у задоволенні скарги), у особи зберігається право оскаржити вимогу про сплату внеску ще і в суді. Таке право має бути реалізоване протягом 10 днів з дня надходження відповідного рішення органу ДФС України платнику ЄСВ.

Таким чином, платник податків має право оскаржити рішення податкового органу в адміністративному та/або судовому порядку. При цьому, оскарження такого рішення в адміністративному порядку, не позбавляє його права на судове оскарження з дотриманням строків, визначених абзацом 9 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI.

Наведена правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.08.2019 №480/106/19 (провадження №К/9901/16500/19).

За положеннями частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищенавдене також було зазначене в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, в заяві про поновлення строку позивачем було зазначено, що так як він не має спеціальної юридичної освіти, то він не знав про обмежене строкове (10 днів) право на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів ніж те, що передбачено КАС України.

Крім того, наголошує, що йому стало відомо про оскаржувану вимогу тільки 22 грудня 2019 року, на підтвердження чого надає копію конверту, відповідно до якого відправник - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, адресат - ОСОБА_1 , штрихкодовий ідентифікатор 806. Відповідно до інформації сайту АТ "Укрпошта" відправлення за даним ідентифікатором було вручено особисто 12.12.2019 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач мав звернутися до суду з адміністративним позовом у 10-денний строк з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав.

Отже, враховуючи, що позов направлений до суду засобами поштового зв`язку 30.01.2020, суд зазначає, що адміністративний позов поданий позивачем до суду з пропуском строку.

Частиною 2 статті 123 КАС України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд зазначає, що ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року було отримано позивачем 20.02.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення в матеріалах справи.

Таким чином, строк на усунення недоліків спливав 02.03.2020 року, адже 01.03.2020 року - вихідний день.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у встановлений судом строк, а саме: до 02.03.2020 включно, позивач не усунув недоліки позовної заяви в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 5 зазначеної статті передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Станом на 06.03.2020 позивач не виконав вимоги ухвали суду.

З огляду на зазначене, на підставі вищенаведених норм, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 248, 256 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом з матеріалами адміністративного позову.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно