Справа № 337/244/20
Суддя: Гнатик Г. Є.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

05.03.2020 ЄУН № 337/244/20
Справа № 2-а/337/20/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г. Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира взводу четвертого батальйону роти один Управління Патрульної поліції в Запорізькій області Рогуля Євгенія Олеговича про визнання протиправними дій, скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

23.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що14.01.2020 року, інспектором УПП Рогуля Є.О., була винесена постанова серії ЕАК №1976587 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 225 грн. за те, що він 14.01.2020 року, о 18 годині 22 хвилини, перебуваючи а кермом автомобіля «GEELYFE-1, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку на перехресті пр.. Соборний,220 у м.Запоріжжі.Вважає, що вказана постанова є протиправною, оскільки в його діях немає складу вказаного адміністративного правопорушення, ПДР він не порушував, дійсно здійснив зупинку на перехресті, але це було вимушеною мірою, бо він відчув запаморочення і з метою уникнення аварійної ситуації, зупинив автомобіль. У винесеній постанові невірно зазначена адреса, де він здійснив зупинку транспортного засобу, його доводи щодо стану здоров`я, інспектор до уваги не взяв, тому просив визнати ждії інспектора УПП протиправними, скасувати оскаржувану постанову.

31.01.2020 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

14.02.2020 року від відповідача командира взводу УПП Рогулі Є.О. до суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому відповідач зазначив, що під час несення ним служби по пр.. Соборному, 220 у м.Запоріжжі, 14.01.2020 року, приблизно о 18 годині 25 хвилин, було візуально виявлено транспортний засіб «GEELYFE-1, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого здійснив зупинку автомобіля на перехресті, чим порушив п. 15.9.г ПДР України. Вказаним пунктом забороняється зупинка автомобіля на перехрестях та ближче 10 метрів перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. Правопорушення мало місце, що підтверджується відеозаписом подій від 14.01.2020 року, який долучено до відзиву. Оскільки позивач порушив ПДР України, на нього було накладено адмінстягнення, накладено правомірно, тому просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 , отримавши 07.02.2020 року повістку з викликом до суду, у призначене судове засідання не з`явився. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що у разі його неявки до суду за викликом, просить розглянути справу без його участі.

Відповідач командир взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області Рогуля Є.О., отримавши повістку з викликом до суду, у судове засідання не з`явився, направив суду відзив на адміністративний позов з додатком до нього- диском з відеозаписом подій від 14.01.2020 року.

Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Відповідно до ст. 229 КАС Українифіксування судового процесу за допомогоюзвукозаписуючоготехнічногозасобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 14.01.2020 року, інспектором УПП Рогуля Є.О., була винесена постанова серії ЕАК №1976587 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 225 грн.

У постанові зазначено, що 14.01.2020 року, о 18 годині 22 хвилини, у м.Запоріжжі, на пр.. Соборний,220, водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті 2м, чим порушив п. 15.9.г ПДР України- порушення заборони зупинки на перехрестях.

Незаконність винесеної інспектором поліції постанови про накладання адміністративного стягнення позивач обґрунтовує тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122КУпАП, він здійснив зупинку транспортного засобу вимушено, через те, що відчув запаморочення та з метою уникнення аварійної ситуації.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил.

Згідно з п.1.9 особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунк «г» частини першої ст.122КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за здійснення зупинки транспортного засобу на перехресті та вказаним пунктом, зупинка забороняється:на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 Розділу III Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема приписами ст.122КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КупАП).

Згідно зі ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

За змістом рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Аналогічна позиція викладена у рішеннях «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України».

Ідея справедливого судового розгляду включає основоположне право на змагальні провадження, сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази необхідні для успіху скарги (CliniquedesAcaciasandOthersv. France( Клінікдез Акація та інші проти Франції), параграф 37).

Забезпечення «справедливого балансу» між сторонами: рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента: DomboDeheerB.V.v.theNetherlands( ОСОБА_2 проти Нідерландів), параграф 33.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, відповідно до ст.9,77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач інспектор УПП Рогуля Є.О., як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підтвердження правомірності складання постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП, інспектором УПП надано диск із відеозаписом подій, які сталися 14.01.2020 року за участю водія ОСОБА_1 , з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР, а саме зупинив автомобіль на перехресті та менше ніж за 10 метрів від перехрестя, на пішохідному переході.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що він зупинив автомобіль на перехресті, оскільки відчув запаморочення та з метою уникнення аварійної ситуації, протиречать запису подій від 14.01.2020 року, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 , перебуваючи в салоні автомобіля з пасажиром, розмовляв з інспектором УПП, на самопочуття не скаржився, карету швидкої допомоги ні він, ні особа, яка перебувала з ним в автомобілі, не викликали, а сама поведінка водія під час розмови з інспектором УПП, була направлена на сперечання з інспектором, з метою уникнення відповідальності за правопорушення, яке мало місце.

Суд вважає, що запис подій від 14.01.2020 року є належним та допустимим доказом на підтвердження правомірності складання оскаржуваної постанови, зокрема, доказів, передбачених ст.251 КУпАП, на підтвердження факту допущення позивачем порушення вимог ПДР, які передбачені диспозицією ст.122КУпАП.

Таким чином, оцінивши обставини справи, суд вважає доведеним з боку відповідача факт наявності в діях ОСОБА_1 порушення ПДР України.

Суд також вважає, що інспектор поліції при прийнятті рішення про накладання адміністративного стягнення на позивача не допустив порушення вимог ст.7,245,251-252,280 КУпАП, відповідно до яких провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, орган, уповноважений на прийняття рішення про накладання адміністративного стягнення, зобов`язаний прийняти законне, справедливе і обґрунтоване рішення в результаті всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності, оцінки належних та допустимих доказів.

Посилання позивача на невірність зазначення у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності адреси місця скоєння правопорушення, нічим не спростовані, а тому не можуть бути судом взяті до уваги.

Таким чином, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 241- 246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до командира взводу четвертого батальйону роти один Управління Патрульної поліції в Запорізькій області Рогуля Євгенія Олеговича про визнання протиправними дій, скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлено судом 05.03.2020 року.

Рішення суду може бути оскаржене в Третій апеляційний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є.Гнатик