Справа № 400/2680/19
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2680/19
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулось з адміністративним позовом, в якому просив протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду його заяв від 13.03.2019 та від 08.05.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 3,95 га на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, та зобов`язати ГУ Держгеокадастр в Миколаївській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 3,95 га на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що двічі 13.03.2019 та 08.05.2019 звертався до відповідача з клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства. Зміст зверненні був ідентичний. Натомість відповідач надав дві різні зі змістом відповіді. Так, у відповіді від 08.04.2019, повідомлено про розбіжність серед матеріалів долучених до клопотання, у розмірі площі, а у відповіді від 29.05.2019 зазначено про відсутність документу на підтвердження досвіду роботи у сільському господарстві. Стосовно розбіжностей у площах земельної ділянки, то це не відповідає дійсності, щодо відсутності документу на підтвердження досвіду роботи в сільському господарстві, то позивача зауважує, що серед документів до заяви було долучено статут ФГ «Галина К», витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ФГ «Галина К», протокол загальних зборів членів ФГ «Галина К». Ці документи підтверджують той факт, що позивач з 18.10.2018 є членом фермерського господарства, а тому у відповідності до вимог статті 1,3 Закону України «Про фермерське господарство» займається вироблянням сільськогосподарської продукції, здійснює її переробку та реалізацію на відповідних земельних ділянках, тобто має досвід в сільському господарстві. Разом з тим, частина 7 статті 118 Земельного кодексу України не передбачає такої підстави відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як ненадання документів, що підтверджують досвід роботи в сільському господарстві.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 22 листопада 2019 року визнав протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 13.03.19 та від 08.05.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства орієнтованою площею 3,95 га на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

Зобов`язав Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області надати дозвіл ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства орієнтованою площею 3,95 га на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34,Миколаїв,544) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 768, 40 гривень (сімсот шістдесят вісім грн сорок коп).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- серед наданих документів відсутній документ, який підтверджує наявність досвіду роботи у сільському господарстві визначений постановою Кабінету Міністрів України № 584 від 12.08.2015.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що Фермерське господарство «Галина К» зареєстровано 05.06.2002. Основним видом діяльності фермерського господарства є вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, допоміжна діяльність у рослинництві, оптова торгівля зерном, необробленими тютюном, насінням і кормами для тварин.

ОСОБА_2 з 05.06.2002 є членом та керівником цього фермерського господарства.

ОСОБА_1 став членом ФГ «Галина К» з 18.10.2018.

Голова ФГ «Галина ОСОБА_3 » Крохмаль Г. ОСОБА_4 . відповідно до Державного акту на право постійного користування землею, користуються для цілій фермерського господарства «Крохмаль К» земельною ділянкою площею 14,4 га розташованої на території Тридубівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївській області.

30.10.2018 голова ФГ «Галина К» ОСОБА_2 подала заяву про розпаювання земель фермерського господарства, а саме площею 14,4 га розташованої на території Тридубівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївській області.

13.03.2019 ОСОБА_1 подав заяву до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (в оренду) для ведення особистого селянського господарства для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 3,95 га за рахунок сільськогосподарського призначення на території Тридубівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївській області.

08.04.2019 Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області відмовило позивачу наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, на тій підставі, що серед матеріалів долучених до клопотання та клопотанням існує розбіжність, а саме у розмірі площі земельної ділянки в графічних матеріалах та клопотанні.

08.05.2019 ОСОБА_1 подав нову заяву ідентичного змісту, щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (в оренду) для ведення особистого селянського господарства для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 3,95 га за рахунок сільськогосподарського призначення на території Тридубівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївській області.

29.05.2019 Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області відмовило позивачу наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, на тій підставі, що серед наданих документів відсутній документ, який підтверджує наявність досвіду роботи у сільському господарстві визначений постановою Кабінету Міністрів України № 584 від 12.08.2015.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова у наданні дозволу ОСОБА_1 на дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для фермерського господарства площею 3,95 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, викладені у листах від 08.04.2019 та 29.05.2019 є протиправною.

Колегія суддів вважає правильними ці висновки суду першої інстанції, однак щодо способу поновлення порушених прав позивача, колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі пункту «а» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство.

За правилами статті 31 Земельного кодексу України, землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам-членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Згідно зі статтею 32 Земельного кодексу України, громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що Члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано статтею 118 Земельного кодексу України.

За змістом частини 4 статті 122 Земельного Кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

На підставі частин 6, 7 статті 118 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За правилами частини 7 статті 118 Земельного кодексу України підставою для відмови у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місце розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У цьому випадку, підставами відмовити були спочатку неможливість визначитися з орієнтовним розміром земельної ділянки, а в подальшому відсутність документів про досвід у сільському господарстві.

Слід зазначити, що жодна з цих підстав не зазначена у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України, як підстава для відмову у наданні дозволу на розроблення проекту. Натомість зазначений перелік підстав для відмову у частині 7 статті 118 ЗК України, є вичерпаним.

Стосовно невідповідності розмірів земельної ділянки, слід зазначити, що ця підстава відмови у відповіді відповідача від 08.04.2019 є незрозумілою.

Так, у заяві позивача вказано, що він бажає отримати земельну ділянку розміром 3,95 га. Зазначений розмір земельної ділянки співпадає з доданою довідкою відділу у Кривоозерському районі ГУ Держгеокадастру від 09.10.2018, про середній розмір земельної частки (паю) по КСП «Тридуби» на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області. Про незрозумілість зазначеного аргументу, також вказує та обставина, що під час повторного звернення позивача з повністю ідентичним зверненням, відповідач відмовляючи у наданні дозволу вже не загадав про розбіжність розмірів земельної ділянки.

Щодо відсутності документів про досвід роботи у сільському господарстві, варто зазначити, що хоча у частині 6 статті 118 Земельного кодексу України є вимога про надання документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України ненадання таких документів, не може бути підставою для відмови у наданні дозволу.

Водночас, відповідно до Переліку документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, на якій посилається позивач, таким документом може бути у тому числі і відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про види економічної діяльності у галузі сільського господарства, що здійснюються фізичною особою - підприємцем. Позивачем були надані відомості про те, що він є членом фермерського господарства яке за видами економічної діяльності займається саме сільськогосподарською діяльність.

Організаційно правова форма зайняття підприємницькою діяльності не має значення. Інший підхід був би дискримінаційним, та суперечив би статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позивач є членом фермерського господарства та звертається до відповідача саме про передачу у власність частини земельної ділянки, яка в теперішній час використовуються ФГ «Крохмаль К» на підставі акту постійного користування від 04.12.2001.

Стосовно того, що позивач лише 18.10.2018 став членом фермерського господарства та це співпадає з поданням головою ФГ «Крохмаль К» заяви про розпаювання земель фермерського господарства, в тому числі і на користь позивача, то Перелік, на якій посилається позивач, не встановлює час протягом якого особа повинна бути фізичної особою-підприємцем, або працювати на посадах у сільському господарстві.

Той факт, що позивач, як член родини голови фермерського господарства «Крохмаль К» 18.10.2018 став членом цього фермерського господарство з метою розпаювання 14, 4795 га, які використовуються цим фермерським господарством на підставі акту від 04.12.2001, для подальшого використання цим же фермерським господарством цієї ж землі, але у статусі власників, не є протиправним, а навпаки є цілком логічним та виправданим.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова у наданні дозволу ОСОБА_1 на дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для фермерського господарства площею 3,95 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, викладені у листах від 08.04.2019 та 29.05.2019 є протиправною.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В цьому випадку, суд вбачає, всі умови позивачем були виконанні для того щоб суб`єкт владних повноважень міг прийняти рішення на його користь.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Європейського суду з прав людини у справі RELIGIOUS COMMUNITY OF JEHOVAHS WITNESSES OF KRYVYI RIHS TERNIVSKY DISTRICT v. UKRAINE, Application no. 21477/10, 03 December 2019.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводам апелянта про те, що серед наданих документів відсутній документ, який підтверджує наявність досвіду роботи у сільському господарстві визначений постановою Кабінету Міністрів України № 584 від 12.08.2015 надана оцінка вище.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у справі № 400/2680/19 залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: С.Д. Домусчі