Справа № 640/9702/19
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року м. Київ № 640/9702/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві

про визнання протиправними та скасування постанов,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - суд) з позовом до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві (надалі також - відповідач) про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №57439016 від 26.10.2018, постанови про стягнення виконавчого збору від 26.10.2018.

Ухвалою суду від 18.07.2019 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова ДВС винесена передчасно, оскільки на момент звернення Чернігівської митниці ДФС до відповідача з метою примусового виконання постанови в справі про порушення митних правил від 03.09.2018 року № 0734/10200/18, тривало її оскарження в суді. До того ж, оскільки дана постанова була скасована у судовому порядку, виконавчий документ повернутий стягувачу та за відсутності фактів стягнення заборгованості обов`язок щодо сплати виконавчого збору у боржника не виникає.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувані постанови прийняте ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Чернігівської ДФС у справі про порушення митних правил від 03.09.2018 року № 0734/10200/18 позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 157464,09 грн.

26.10.2018 Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві на підставі даної постанови відкрито виконавче провадження №57439016 та накладено арешт на майно.

Також 26.10.2018 була винесена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 15746,41 грн.

Не погоджуючись із винесеними постановами відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження", за приписами пунктів 6, 7 ч. 1 якої - у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) та строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У відповідності до ч. 1 ст. 291 КпАП України постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення передбаченого ст. 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню). При цьому ч. 4 ст. 4 вказаного Закону встановлює, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили.

Відповідно до матеріалів справи, Чернігівською митницею ДФС 16.10.2018 року направлено постанову від 03.09.2018 року № 0734/10200/18 до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві для організації примусового виконання.

26.10.2018 державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника виконавчого збору та про арешт майна боржника.

03.12.2018 до відповідача надійшло повідомлення від Чернігівської митниці ДФС про повернення виконавчого документу у зв`язку з відкриттям провадження у справі про оскарження постанови від 03.09.2018 року № 0734/10200/18.

13.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржено постанову Чернігівської митниці ДФС від 03.09.2018 року № 0734/10200/18 до Новозаводського районного суду м. Чернігова.

18.09.2018 винесено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі №751/6359/18 за адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування постанови від 03.09.2018 року № 0734/10200/18.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.02.2019 по справі №751/6359/18, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019, позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову у справі про порушення митних правил від 03.09.2018 року № 0734/10200/18 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 157464,09 грн.

Відтак, на момент звернення з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 03.09.2018 року № 0734/10200/18, вона не набрала законної сили в зв`язку з її оскарженням позивачем.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №57439016 від 26.10.2018 року є обґрунтованими.

Щодо постанови про стягнення виконавчого збору від 26.10.2018 суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачається, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, а саме пунктів 20, 21 Розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Таким чином, у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Аналіз вказаних вище норм Закону дає підстави для висновку про те, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: фактичне виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Таким чином, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника сум коштів на користь стягувача, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Отже, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Аналогічний висновок викладений у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2019 року по справі №826/13187/18.

Враховуючи те, що державним виконавцем не здійснено дій, наслідком яких було б фактичне стягнення суми заборгованості з боржника на користь стягувача, а постанову, на підставі якої відкрито виконавче провадження визнано протиправною та скасовано, суд вважає постанову про стягнення виконавчого збору від 26.10.2018 ВП № 57439016 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №57439016 від 26.10.2018.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 26.10.2018, винесеної в межах виконавчого провадження №57439016.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві () понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій