Справа № 686/10333/19
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/10333/19

Головуючий у 1-й інстанції: Приступа Д.І.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

05 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Іваненко Т.В. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, в якій позивач просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР №213769 від 10.04.2019, винесену відповідачем та закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2020 року позов задоволено, скасовано постанову серії ВР №213769 від 10.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про притягнення до адміністративної відповідальності та провадження у справі закрито.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасуватита прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції всебічно та об`єктивно не з`ясовані всі обставини справи, до позовної заяви не додано копії полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, оскільки вказаний поліс у позивача відсутній, однак судом вказані обставини не з`ясовувалися, тому вважає що зазначене свідчить про порушення ч. 3 ст. 242 КАС України. Крім того, апелянт вказує на порушення судом норм процесуального права.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За вимогами ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З постанови серії ВР №213769 від 10.04.2019 року вбачається, що 10.04.2019 року, в м. Хмельницькому, позивач керувала транспортним засобом Chevrolet Malibu, транзитний номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явила поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушила п. 2.1 ПДР України.

Спірним у даній справі є правомірність винесення відповідачем постанови серії ВР№213769 від 10.04.2019, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу 425 грн.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, позивач звернулась до суду з позовом про її скасування.

Приймаючи оскаржуване рішення та скасовуючи постанову серії ВР №213769 від 10.04.2019, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення. В свою чергу, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №213769 від 10.04.2019, допустиши порушення матеріальних вимог закону. Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Пункт 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1. (пунктом 2.4 ПДР України).

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 10.04.2019 року, близько 15 год. 40 хв., під час виконання своїх службових обов"язків, інспектором патрульної поліції, лейтенантом поліції Бондарем О.В. було виявлено, що позивач в м. Хмельницькому по вулиці Прибузька, в районі б.№10, керувала транспортним засобом марки Chevrolet Malibu н.з. НОМЕР_1 , номерний знак якого не відповідав вимогам стандартів (п. 2.9 в ПДР України), та водій не мала при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила вимоги п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (надалі - ПДР України, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2019 року інспекторами патрульної поліції проводилась фіксація на місці вчинення адміністративного правопорущення, що підтверджується наданими до справи доказами, а саме зафіксовані на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора відеофайл (01), відеофайл(04) ).

Зокрема, з відеозапису встановлено, що після зупинки транспортного засобу, Інспектор підійшов до водія, представився, пояснив причину зупинки, а саме керування транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам державних стандартів.

В подальщому, Інспектор озвучив вимогу пред`явити документи передбачені в П.2.І ПДР України, на що позивач пред`явила посвідчення водія та посвідчення про реєстрацію транспортного засобу Одеської митниці ДФС від 14.11.2018р., однак поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів не пред`явила, вказавши що його немає.

З оскаржуваного рішення суду першої інстанції вбачається, що вказані вище докази були залишені поза увагою суду.

Так, відповідно до ДСТУ 4278: «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила використання», знаки типу 1, 4, 5, 7, 11, що виготовляються з металу або пластмаси відповідно до діючих нормативних документів, повинні бути покриті світлоповертаючою плівкою.

Згідно Віденської Конвенції про дорожній рух від 8.11.1968р., на кожному автомобілі, що знаходиться в міжнародному русі, має знаходитись реєстраційний номер. Вимоги до реєстраційного номера передбачено «Приложение 2 та 3» Конвенції.

Під час зупинки транспортного засобу позивача, інспектором встановлено, що номерний знак, який розміщений на задньому бампері автомобіля не відповідає встановленим нормам, а тому інспектором висловлено вимогу стосовно пред`явлення документів передбачених п. 2.1 ПДР України.

Пунктом 2.1 "г" ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух». А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Виходячи з наведених вище правових норм, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2019 року у справі №766/10693/17, 13 березня 2019 року у справі №686/15383/17, від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17, від 21 листопада 2018 року у справі №465/6677/16-а.

Згідно з ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Тобто, інспектор патрульної поліції мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача, оскільки він дійшов висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Те, що позивач не погоджується з поставленим йому з провину порушенням ПДР не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про скасування постанови Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції серії ВР №213769 від 10.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Іваненко Т.В. Граб Л.С.