Справа № 240/9418/19
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9418/19

Головуючий у 1-й інстанції: Чернова Г.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

04 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради Житомирської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Андрушівської міської ради Житомирської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року закрито провадження в адміністративній справі № 240/9418/19 за позовом ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради Житомирської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення; роз`яснено позивачу, що спір має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

21 лютого 2020 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 про розгляд справи без ії участі.

Також, 28 лютого 2020 року на адресу суду через канцелярію надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 20 березня 2019 року постановою Житомирського апеляційного суду в справі №272/951/17:

- визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ВМЕ №217529, видане 06.05.2009 Андрушівською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 в 1/2 частині права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 ;

- визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно рішення тридцять восьмої сесії п`ятого скликання Андрушівської міської ради Житомирської області від 12 листопада 2009 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,15 га, в тому числі: 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд та 0,05 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що оскільки є власником 1/ АДРЕСА_2 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , відтак вона має право на приватизацію 1/2 частини земельної ділянки, на якій розташований цей будинок.

Закриваючи провадження по даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що в основу спірних правовідносин позивачем покладений спір про право, який не є публічно-правовим.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частинами 1, 3 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватноправовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Із змісту наведених вище правових норм вбачається, що при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб`єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону.

Однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб`єкт владних повноважень.

При цьому, юрисдикція адміністративних судів поширюється не на всі публічно-правові спори, а лише на ті спори, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і для яких законом не встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що завданням цивільного судочинства, відповідно до статті 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Із матеріалів адміністративної справи встановлено, що спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли саме з приводу рішення Андрушівської міської ради Житомирської області, як суб`єкта владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції по відношенню до позивача.

При цьому, предметом спору у цій справі є законність рішення суб`єкта владних повноважень стосовно наданння дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку.

Тобто, на думку позивача, порушено процедуру прийняття рішення, а суб`єкт владних повноважень не виконав свої обов`язки належним чином.

Судова колегія зазначає, що для вирішення питання про можливість розгляду справи щодо оскарження таких рішень визначальним є наявність чи відсутність права власності, іншого речового права на земельну ділянку, зазначену в оскаржуваному рішенні органу місцевого самоврядування.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду піж час розгляду справи №536/233/16-ц. У постанові від 21.03.2018 у зазначеній справі міститься висновок про те, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

Таким чином, спір про право існує лише у тому разі, коли оскаржувані рішення стосуються права позивача або іншої особи як землекористувача чи власника земельної ділянки.

Апеляційний суд зазначає, що ні позивач, ні третя особа не надали суду докази, які б свідчили про існування зареєстрованого права на земельну ділянку стосовно якої прийнято оскаржуване рішення.

Отже, з огляду на суть спірних правовідносин, дослідженню у цій справі підлягає саме відповідність прийнятого відповідачем рішення вимогам чинного законодавства, а не наявність чи відсутність у позивача права відносно запитуваної земельної ділянки.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що спір у даній справі є публічно-правовим, а відтак його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року - скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 березня 2020 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.