Справа № 806/509/17
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2020 року

Київ

справа № 806/509/17

провадження № К/9901/44626/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гаркуши Ольги Леонідівни, треті особи - Житомирська міська рада, Комунальне підприємство «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 5» Житомирської міської ради», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, про визнання протиправними та скасування внесених змін, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду у складі судді Капинос О.В. від 26 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Шевчук С.М., Бучик А.Ю., Майора Г.І. від 27 червня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гаркуши О.Л., треті особи - Житомирська міська рада, Комунальне підприємство «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 5» Житомирської міської ради», Олійник В.О., Лещинський А.В., Даниленко О.Т., Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, про визнання протиправними та скасування внесених змін, в якому просила:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гаркуші О.Л. № 19397981 від 7 листопада 2016 року про внесення зміни адреси до запису про нерухоме майно за № 1 про право власності в Державному реєстрі речових прав на нежитлове приміщення загальною площею 91,3 м кв. з адреси: АДРЕСА_1 на адресу: АДРЕСА_1.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року, провадження у справі № 806/509/17 було закрито.

3. Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зазначену справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернулась із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23 грудня 2004 року.

ОСОБА_2 , на підставі договору дарування від 17 листопада 2014 року, отримала у власність підвальне приміщення, розміром 91,3 м.кв., по АДРЕСА_1 .

Рішенням приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гаркуші О.Л. № 17251075 від 17 листопада 2014 року, за ОСОБА_2 , було зареєстровано право власності на приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить інформаційна довідка з реєстру речових прав на нерухоме майно № 29572838 від 17 листопада 2014 року.

7 листопада 2016 ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гаркуші О.Л. із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо адреси належного їй нежитлового приміщення з АДРЕСА_1 , додавши до заяви довідку Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради від 4 листопада 2016 року № 4993/13 та лист управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради від 25 березня 2016 року № 544/13.

Рішенням приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гаркуші О.Л. № 19397981 від 7 листопада 2016 було внесено зміни до запису про нерухоме майно за № 1 про право власності на житлове приміщення загальною площею 91,3 м. кв., а саме зміни адреси приміщення з: АДРЕСА_1 на адресу:

АДРЕСА_1. 6. Вважаючи, що АДРЕСА_1 це різні адреси, тому незаконні дії (рішення) відповідача по зміні адреси, стали фактично підставою для виникнення у ОСОБА_2 права власності на спірне підвальне приміщення, що в свою чергу є спільною власністю власників квартир в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про скасування рішення приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гаркуші О.Л. № 19397981 від 7 листопада 2016 року про внесення зміни адреси до запису про нерухоме майно за № 1 про право власності в Державному реєстрі речових прав на нежитлове приміщення загальною площею 91,3 м кв. з адреси: АДРЕСА_1 на адресу: АДРЕСА_1 .

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що спір є публічно-правовим, оскільки предметом спору у справі є реєстраційні дії, які не стосуються договірних відносин та які не пов`язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди, що виключає приватно-правовий характер спору.

8. Відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гаркушею О.Л., Житомирською міською радою, Комунальним підприємством «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 5» Житомирської міської ради», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2019 року справу № 806/509/17 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, що в силу частини 6 статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

10. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 17 грудня 2019 року справу № 806/509/17 повернула до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду у відповідній колегії, оскільки Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція, зокрема у постановах від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 та від 20 листопада 2019 року у справі № 817/1182/18, щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, а тому розгляд цієї справи Великою Палатою Верховного Суду є недоцільним.

11. Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання позову та ухвалення оскаржуваних судових рішень) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

12. Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України у зазначеній редакції).

13. Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання позову та ухвалення оскаржуваного судового рішення) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

14. Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

15. Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

16. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

17. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу.

18. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.

19. Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).

20. У пункті 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання позову та ухвалення оскаржуваних судових рішень) визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

21. При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних/господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

22. Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

23. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

24. До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

25. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

26. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

27. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, або їхніх службових чи посадових осіб є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі зазначених суб`єктів не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

28. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

29. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

30. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели дії органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб.

31. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

32. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

33. Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки приватний нотаріус, приймаючи оспорюване рішення про внесення змін до запису про нерухоме майно за № 1 про право власності на житлове приміщення загальною площею 91,3 м. кв., а саме зміни адреси приміщення з: АДРЕСА_1 на адресу: АДРЕСА_1, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Оскаржувані рішення про державну реєстрацію стосувалося реєстрації права іншої особи, а не позивача.

34. У справі, яка переглядається, позивач оскаржує дії та рішення відповідача, яке стосувалось державної реєстрації права власності, зокрема, за ОСОБА_2 на нежитлове приміщення за адресою:

АДРЕСА_1. 35 . Отже, цей спір фактично стосується позбавлення права власності на нерухоме майно, у зв`язку із чим реєстраційні дії порушують саме право приватної власності на нерухоме майно, що відповідно вказує на наявність приватноправового спору.

36. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь приватного нотаріуса як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його приватноправового характеру.

37. Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію безпосередньо пов`язане із захистом позивачем цивільного права у спорі щодо нерухомого майна з особою, яка не заперечує законності дій приватного нотаріуса з реєстрації за нею права на це майно. Такий спір має приватноправовий характер і має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

38. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання позову та ухвалення оскаржуваного судового рішення) суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

39. Згідно із частиною 2 статті 351 статті Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

40. Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, і вважає правильним висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про закриття провадження у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

41. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

судді Я.О. Берназюк

І.В. Желєзний