Справа № 640/25287/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року м. Київ № 640/25287/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Скинест Рейл Юей»
доКиївської міської митниці Державної фіскальної служби
провизнання протиправним та скасування рішення
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Скинест Рейл Юей» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про визначення коду товару від 28 грудня 2018 року №KT-UA--2018-UA-2018, прийняте Київською міською митницею Державної фіскальної служби.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач не погоджується із вказаним рішенням про визначення коду товару та відмову в прийнятті митної декларації, вважає їх протиправними та такими, що порушують його права і законні інтереси.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється відповідно до вимог Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 № 584-VII, Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, приміток до розділів і груп та характеристик товарів, які є визначальними для їх класифікації, у зв`язку з цим, контролюючий орган діяв в межах наданих повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення.

Крім того, представник відповідача просив залишити позов без розгляду з огляду на те, що позивачем пропущено встановлений Кодексом адміністративного судочинства шестимісячний строк звернення до суду.

В той же час, представник відповідача просив допустити правонаступництво у відношенні відповідача, а саме просив замінити первинного відповідача - Київську міську митницю Державної фіскальної служби правонаступником - Київською міською митницею Держмитслужби.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про доцільність заміни первинного відповідача - Київську міську митницю Державної фіскальної служби її правонаступником Київською міською митницею Держмитслужби, виходячи з наступного.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1217-р «Питання Державної митної служби» Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення з 08 грудня 2019 року Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №277 «Про затвердження положення про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики.

З огляду на наведене клопотання представника відповідача підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Скинест Рейл Юей» 01 жовтня 2018 року подано митну декларацію № UA100150/2018/424052 з метою розмитнення товару: «Колеса та їх частини до залізничних локомотивів, штамповані сталеві: Колесна пара СОЖ РУ1Ш-957Г в зборі з буксовими вузлами (з пломбою) - 13шт.».

При цьому в графі 33 митної декларації декларантом зазначено код УКТЗЕД товару - (Частини до залізничних локомотивів або моторних вагонів трамвая або рухомого складу: - візки, ходові балансирні візки, вісі та колеса, їх частини: - інші, включаючи частини: - вісі, змонтовані або ні; колеса та їх частини: - штамповані сталеві) (ставка мита - 0 %).

Київською міською митницею ДФС прийнято рішення про визначення коду товару від 28 грудня 2018 року №KT-UA-2018, яким визначено інший код, за яким повинен декларуватись вказаний товар, а саме - (Частини до залізничних локомотивів або моторних вагонів трамвая або рухомого складу: - візки, ходові балансирні візки, вісі та колеса, 'їх частини: - інші, включаючи частини: - вісі, змонтовані або ні; колеса та їх частини: - інші) (ставка мита 10%).

Оскаржуване рішення прийнято на підставі, зокрема, листа від 12 грудня 2018 року №39/1610 Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона HAH України, листа ДФС від 16 листопада 2018 року № 35803/7/99-99-19-03-03-17 та від 21 грудня 2018 року № 39801/7/99-99-19-03-03-17, листа Державної фіскальної служби від 28 грудня 2018 року № 40558/7/99-99-19-03- 03-17.

Вважаючи рішення контролюючого органу протиправним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 69 Митного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

У абзаці 1 пункту 14 розділу ІІІ Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Наказом Мінфінансів України від 30 травня 2012 року № 650, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2012 року за № 1085/21397 визначено, що рішення приймається посадовими особами ВМП або уповноваженими особами ПМО чи митного поста на підставі встановлених характеристик товару, які є визначальними для класифікації товару згідно з Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД.

При цьому відповідно до розділу ІІІ цього Порядку контроль правильності класифікації товарів здійснюється, зокрема, шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Кодексу; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 67 Митного кодексу України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Згідно з Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД, Закону України «Про Митний тариф України» від 19 липня 2013 року №584-VII, назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3.У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Правилом 4 встановлено, що товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Згідно правилу 6 зазначених Основних правил для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Таким чином, класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється, виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп. Якщо імпортований товар містить ознаки одразу двох товарних позицій за УКТ ЗЕД, то перевага надається тій з них, в якій товар описується більш конкретно.

Відповідно до УКТЗЕД товарна позиція 8607 «Частини до залізничних локомотивів або моторних вагонів трамвая або рухомого складу» включає: візки, ходові балансирні візки, вісі та колеса, їх частини; товарна категорія 86071910 включає вісі, змонтовані або ні; колеса та їх частини: штамповані сталеві; інші; відповідно, - товарна підкатегорія включає вісі, змонтовані або ні; колеса та їх частини: штамповані сталеві.

Згідно Пояснень до УКТ ЗЕД до товарної позиції 8607 «Частини до залізничних локомотивів або моторних вагонів трамвая або рухомого складу» включаються: частини залізничних локомотивів або моторних вагонів трамвая або рухомого складу, до цієї товарної позиції включаються частини залізничних локомотивів або моторних вагонів трамваю або рухомого составу за умови, що такі частини відповідають одночасно двом таким вимогам: (і) вони повинні бути ідентифіковані як частини, придатні для застосування лише чи переважно з вищезгаданими транспортними засобами; (іі) вони не новітні виключатися положеннями приміток до розділу XVII.

Виходячи з наведених норм, пояснення до УКТ ЗЕД до товарної позиції 8607 «Частини до залізничних локомотивів або моторних вагонів трамвая або рухомого складу» та Примітки до Розділу XVII («Засоби наземного транспорту, літальні апарати, плавучі засоби і пов`язані з транспортом пристрої та обладнання») УКТЗЕД не містять жодних застережень (mutatis mutandis), про що зазначено правилом 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, щодо неможливості класифікації заявленого позивачем до митного оформлення товару відповідно до товарної підкатегорії УКТ ЗЕД (вісі змонтовані або ні, штаміповані сталеві).

Стосовно висновку митного органу щодо методу виготовлення вказаного товару, який фактично й визначає код цього товару згідно УКТЗЕД, суд зазначає таке.

Частиною п`ятою статті 69 Митного кодексу України передбачено, що під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач у процесі контролю правильності заявленого позивачем коду товару , застосував знання спеціальних установ і з даної інформації встановив наступне.

Під час митного оформлення при вивченні додатково наданих декларантом документів від Товариства з обмеженою відповідальністю «Скінест Рейл Юей» (додані до відзиву на позов), зазначено, що спочатку сталеві заготовки на прессах трьох рівнів штампуються. Потім, після застосування самого міцного прессу, колесопрокатний стан задає профілю обода колеса майже закінчену форму, формуючи на ободі гребінь, який в подальшому утримує вагон на рельсі. Після цього ще один пресс формує кінцевий профіль колеса та у колесі прошивається отвір для подальшого вставлення осі. Далі колеса відправляють на ізотермічну витримку в спеціальних печах для випалення водню та задання структурних параметрів і зняття напруги в металі. Потім на станках відбувається обточка колеса, при цьому обід обточується до дзеркального блиску. Після цього колесо знову нагрівають та подають воду на обід для його закалювання. Тобто товар «колісна пара» не є просто штампованим товаром, а проходить доволі складні етапи обробки. Крім того, як зображено на фотознімках даного товару (додані до відзиву), колісні пари також обладнані шестернями та іншими елементами, які не можуть бути виготовлені простим штампуванням.

Втім, судом звернуто увагу на те, що попередня обробка вищевказаних осей є операцією грубого обточування (обдирки), що призначена для усунення окалини, поверхневих дефектів і захисту від корозії. Ця операція не призводить до зміни класифікації.

При цьому грубе обточування, призначене лише для усунення окалини та шлакової охолоді, і грубе зачищення не вважаються оздоблювальними операціями, що приводять до зміни в класифікації.

В спірному випадку, як встановлено вище, позивачем до митного оформлення заявлений товар «Колеса та їх частини до залізничних локомотивів, штамповані сталеві: Колесна пара СОЖ РУ1Ш-957Г в зборі з буксовими вузлами (з пломбою) - 13шт.», а тому код УКТЗЕД , згідно з правилом 3 (а), більш точно описує заявлений до розмитнення товар.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає вірним доводи позивача, що спірний товар відповідає коду УКТЗЕД , а не коду , як встановлено відповідачем, тому рішення про визначення коду товару від 28 грудня 2018 року №КТ-UA-2018, прийняте Київською міською митницею Державної фіскальної служби України підлягає скасуванню, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо заявленого клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 29 Митного кодексу України встановлено, що рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Нормою, що регулює порядок оскарження рішень контролюючих органів про коригування митної вартості, є стаття 56 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до абзаців 1-3 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Статтею 102 Податкового кодексу України передбачено строк давності тривалістю 1095 днів (2555 днів у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 38 Розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04 липня 2013 року №404- VII передбачено внести до Податкового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., №№ 13-17, ст. 112) такі зміни: « 38. У тексті Кодексу: слова "в органі державної податкової служби" в усіх відмінках і числах замінити словами "у контролюючому органі" у відповідному відмінку і числі, а слова "орган державної податкової служби, митний орган", "орган державної податкової служби", "орган податкової служби", "податковий орган", "державна податкова служба", "митний орган" в усіх відмінках і числах - словами "контролюючий орган" у відповідному відмінку і числі».

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 271 Податкового кодексу України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з підпунктом 9.1.7 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків належать: 9.1.7. мито.

Отже, вищевказаними нормами підтверджується, що справляння мита як загальнодержавного податку регламентується не лише нормами Митного кодексу України, але й нормами Податкового кодексу України, а під терміном «контролюючий орган» в Податковому кодексі України розуміється як податковий орган, так і митний орган.

В той же час, визначення коду товару безпосередньо впливає на визначення розміру мита, таке рішення також може бути оскаржено у строки, визначенні статтею 102 Податкового кодексу України.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду від 04 вересня 2018 року по справі № 826/19630/16: «Суд не підтримує висновок судів попередніх інстанцій про те, що рішення про коригування митної вартості товару не є рішенням контролюючого органу про визначення грошового зобов`язання платника податків, оскільки митна вартість, скоригована таким рішенням, є базою оподаткування в розумінні статті 23 Податкового кодексу України в її системному тлумаченні зі статтями 49-50 Митного кодексу України, похідним для числового виразу податкового зобов`язання з мита та податку на додану вартість, які платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету. Відтак судами попередніх інстанцій безпідставно застосовано загальний строк звернення до суду в межах спірних правовідносин, в той час застосуванню підлягав спеціальний строк, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України».

Аналогічних висновків щодо застосування строків звернення до суду в спорах про визнання протиправними рішень про коригування митної вартості дійшов Верховний суд в постанові від 21 серпня 2018 року по справі №815/2541/17.

Враховуючи вищенаведене судом не встановлено підстав для задоволення заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Скинест Рейл Юей» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про визначення коду товару від 28 грудня 2018 року №KT-UA--2018-UA-2018, прийняте Київською міською митницею Державної фіскальної служби.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Скинест Рейл Юей» (01133, м. Київ, вулиця Євгена Коновальця, 32-Б, літера А, офіс 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-а, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко