Справа № 200/12837/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року справа №200/12837/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів Т.Г. Арабей, І.В. Геращенка, секретаря судового засідання Тішевського В.В.., представника відповідача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 р. (у повному обсязі складено 09 грудня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/12837/19-а (головуючий І інстанції суддя Логойда Т.В.) за позовом Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа - Державна фіскальна служба України про визнання протиправним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Концерн Стирол" (далі - позивач) 01.11.2019 звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним рішення відповідача від 12.07.2019 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ПрАТ «Концерн Стирол», яким було анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ПрАТ «Концерн Стирол» № 100322308, з дати його прийняття; вирішити питання судових витрат (а.с. 4-7).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 200/12837/19-а позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 12.07.2019 року № 3142/05-99-12 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, прийняте щодо ПрАТ «Концерн Стирол».

Вирішено питання судових витрат (а.с. 137-141).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що за даними інформаційної системи ДФС України станом на дату прийняття рішення та реєстру податкових декларацій за 12 послідовних податкових місяців від 12.07.2019 року позивачем податкові декларації з податку на додану вартість за період червень 2018 - травень 2019 року до контролюючих органів Головного управління ДПС у Донецькій області не надавались.

Відповідно до п. 5.5 розділу V Положення № 1130 анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу може бути здійснено на підставах, визначених у п.п. «б» - «з» п. 184.1 ст. 184 розділу V Кодексу, зокрема, на підставі п.п. «г» п. 184.1 ст. 184 розділу V Кодексу у зв`язку з неподанням платником ПДВ контролюючому органу декларацій з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин, комісією складено рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ПрАТ «Концерн Стирол» на підставі п.п. «г» п. 184.1 ст. 184 Кодексу.

У зв`язку з тим, що з 27.11.2014 року припинено приймання поштових відправлень на/з Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або не в повному обсязі здійснюють свої повноваження, посадові особи ГУ ДФС у Донецькій області не мали можливості надіслати примірник Рішення № 3142 за місцезнаходженням позивача.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача, представник 3-ї особи до судового засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ПрАТ «Концерн Стирол» як платник податків протягом спірного періоду перебував на обліку в Головному управлінні ДФС у Донецькій області (в Бахмутській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (), яку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 року № 296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» та наказу Державної фіскальної служби України від 10.05.2018 року реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДФС України у Донецькій області); станом на 14.11.2019 року перебуває на обліку в Бахмутській державній податковій інспекції (Калінінський район м. Горлівка) Бахмутського управління Головного управління ДПС у Донецькій області. З 07.07.1997 року був зареєстрований платником податку на додану вартість з присвоєнням індивідуального податкового номера 24.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження позивача м. Горлівка Донецької обл.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2015 року в справі № 805/3456/15-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 року та постановою Верховного Суду від 16.07.2019 року, позов публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання винити певні дії задоволено частково: визнано протиправним рішення від 06.08.2015 року № 2 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ПАТ «Концерн Стирол», прийняте Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС, з моменту його прийняття; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 11-16).

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що правовою підставою для анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість (місцем розташування якого є м. Горлівка Донецької обл.) вказано пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України - особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість (за звітні періоди липень 2014 року - червень 2015 року).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач щомісячно у період з липня 2014 року по липень 2015 року звертався до Торгово-промислової палати України із заявою про засвідчення форс-мажорних обставин для продовження граничних строків подання податкових декларацій з податку на додану вартість та отримував відповідні сертифікати про настання обставин непереборної сили (від 04.08.2014 року № 2155/05-4, від 07.10.2014 року № 3626/05-4, від 05.11.2014 року № 4501/05-4, від 10.12.2014 року № 5873/05-4, від 26.12.2014 року № 6512/05-4, від 05.02.2015 року № 532/05-4, від 13.03.2015 року № 1167/05-4, від 25.03.2015 року № 1353/05.0-4, від 25.05.2015 року № 2362/05.0-4, від 03.06.2015 року № 2192/05.0-4, від 01.07.2015 року № 2362/05.4-4, від 27.07.2015 року № 2606/05.0-4). Позивач звертався до податкового органу з листом від 14.07.2015 року № 306, в якому повідомляв, що планує скористатися правом, визначеним пп. 102.6.4 п. 102.6 ст. 102 Податкового кодексу України та звернутися до контролюючого органу за місцезнаходженням із заявою про продовження граничних термінів подання податкової звітності у зв`язку з неможливістю подання такої звітності внаслідок дії обставин непереборної сили протягом 30 календарних днів, наступних за днем закінчення дії цих обставин.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09.06.2017 року в справі № 805/1349/17-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 року, позов публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» до Бахмутської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: зобов`язано Державну фіскальну службу України поновити реєстрацію публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» як платника податку на додану вартість шляхом внесення запису про відміну анулювання реєстрації до Реєстру платників податку на додану вартість; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Підставою для прийняття вказаного судового рішення стало невиконання рішення суду в справі № 805/3456/15-а та непоновлення реєстрації позивача як платника податку на додану вартість (а.с. 17-22) .

Рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області від 12.07.2019 року № 3142/05-99-12 (форма № 6-РПДВ) з 12.07.2019 року на підставі пп. «г» п. 184.1 ст.184 Податкового кодексу України реєстрацію платника податку на додану вартість анульовано. Правовою підставою для прийняття рішення зазначено те, що позивач не подає податкові декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців. До рішення додано реєстр податкових декларацій за 12 послідовних податкових місяців від 12.07.2019 року № 542/05-99-12-01-21, в якому зазначено, що за податкові періоди з червня 2018 року по травень 2019 року (щомісяця) декларація не подана (а.с. 98-101).

Позивач скористався правом на адміністративне оскарження рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Рішення Державної фіскальної служби України від 19.08.2019 року № 39906/6/99-99-12-03-01-15 строк розгляду скарги продовжено включно до 26.09.2019 року (а.с. 83).

Проблемою цього спору є питання правомірності прийняття податковим органом рішення від 12.07.2019 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ПрАТ «Концерн Стирол».

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Питання податку на додану вартість врегульовано розд. V Податкового кодексу України (ст.ст. 180-211 Кодексу).

Підпунктом 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платником податку є, зокрема, будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

За унормувакнням пп. 181.1 ст. 181 вказаного Кодексу у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

П. 182.1 ст. 183 Податкового Кодексу, який регулює питання добровільної реєстрації платників податку,окреслено: якщо особа, яка відповідно до пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу не є платником податку у зв`язку з тим, що обсяги оподатковуваних операцій відсутні або є меншими від встановленої зазначеною статтею суми, вважає за доцільне добровільно зареєструватися як платник податку, така реєстрація здійснюється за її заявою.

Звітним (податковим) періодом (для платників податку на додану вартість) є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання. (п. 202.1 ст. 202 вказаного Кодексу).

Питання анулювання реєстрації платника податку врегульовано ст.184 Податкового кодексу України.

За змістом пп. «г» п. 184.1 ст.184 вказаного Кодексу реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Аналогічні положення містяться в пп. «г» п. 5.1 розд. V Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 року № 1130.

Згідно з п. 5.6 розд. V вказаного Положення рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу оформляється за формою № 6-РПДВ (додаток 5). Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження контролюючого органу, та підписується керівником (заступником керівника або уповноваженою особою) контролюючого органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість обов`язково вказуються підстави (одна або декілька) для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу.

З моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних (п. 184.5 ст. 184 Податкового кодексу України).

Контролюючий орган правовою підставою для прийняття оскарженого рішення зазначив те, що позивач «протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість».

Позивач не заперечує проти того, що протягом такого періоду не подавав контролюючому органу декларації з податку на додану вартість. Останньою декларацією, що була ним подана, як він зазначає в позові, є декларація за червень 2014 року, подана 21.07.2014 року.

Разом з тим, при прийнятті такого рішення відповідачам не враховано наступне.

14.04.2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

15.10.2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (Закон від 02.09.2014 року № 1669-VII), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 2 Закону № 1669 встановлено, що на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями, зокрема юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У ч.ч. 1 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» зазначено, що цей Закон, зокрема, втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надано визначення термінів:

територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014;

період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р, дію якого зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р.

Вказаний Перелік втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р.

До вказаних Переліків внесено, зокрема м. Горлівка Донецької обл., де розташовані виробничі потужності позивача.

На час виникнення спірних правовідносин Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президент України не приймав, тобто, період проведення антитерористичної операції ще триває.

Приписами ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено: протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Сертифікати щодо форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) згідно зі ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати видають за зверненнями суб`єктів господарювання, якими відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України є юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Законодавство не містить вимог щодо дати отримання сертифікату про настання обставин непереборної сили, а чітко визначає, що такий сертифікат є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань протягом терміну дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Позивач неодноразово звертався до Торгово-промислової палати України із заявами про засвідчення форс-мажорних обставин для продовження граничних строків подання податкових декларацій з податку на додану вартість, за результатами розгляду яких отримав відповідні сертифікати про настання обставин непереборної сили. Так, Торгово-промисловою палатою України позивачу видані, зокрема наступні сертифікати:

- № 3100-19-0062 від 08.02.2019 року про форс-мажорні обставини щодо обов`язку подання податкової декларації з податку на додану вартість за період з липня 2017 року по грудень 2018 року (період настання обставин 21.07.2014 року, станом на час видачі сертифікату тривають);

- від 25.07.2019 року № 3100-19-0266 про форс-мажорні обставини щодо обов`язку подання податкової декларації з податку на додану вартість за період з січня по червень 2019 року; (період настання обставин 21.07.2014 року, станом на час видачі сертифікату тривають);

- від 08.02.2019 року № 3100-19-0070 про форс-мажорні обставини щодо обов`язку сплати податку на додану вартість за період з травня 2017 року по грудень 2018 року;

- від 25.07.2019 року № 3100-19-0267 про форс-мажорні обставини щодо обов`язку сплати податку на додану вартість за період з січня по травень 2019 року.

Позивач, який мав обмежену свободу пересування внаслідок обставин непереборної сили підтверджених документально (у зв`язку з проведенням антитерористичної операції за його місцезнаходженням), неодноразово звертався до контролюючого податкового органу з листами (листи від 14.07.2015 року № 306, від 17.07.2018 року № 40, від 19.07.2018 року № 44, які отримані 20.07.2015 року, 01.08.2018 року та, відповідно, 26.07.2018 року), в яких повідомляв, що планує скористатися правом, визначеним пп. 102.6.4 п. 102.6 ст. 102 Податкового кодексу України - звернутися до контролюючого органу із заявою про продовження граничних термінів подання податкової звітності у зв`язку з неможливістю подання такої звітності внаслідок дії обставин непереборної сили протягом 30 календарних днів, наступних за днем закінчення дії цих обставин, тобто у строк, що встановлений п. 1 розд. III Порядку застосування норм пунктів 102.6-102.7 статті 102 глави 9 розділу II Податкового кодексу України, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2017 року № 861.

До заяв додавав відповідні сертифікати Торгово-промислової палати України.

Граничні строки для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, підлягають продовженню керівником (його заступником або уповноваженою особою) за письмовим запитом платника податків, якщо такий платник податків протягом зазначених строків мав обмежену свободу пересування у зв`язку з ув`язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально (пп. 102.6.4 п. 102.6 ст. 102 Податкового кодексу України).

П . 102.7 ст. 102 вказаного Кодексу передбачено, що дія пункту 102.6 цієї статті поширюється на:

- платників податків - фізичних осіб;

- посадових осіб юридичної особи у разі, якщо протягом зазначених граничних строків така юридична особа не мала інших посадових осіб, уповноважених відповідно до законодавства України нараховувати, стягувати та вносити до бюджету податки, а також вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову звітність.

Порядок застосування пунктів 102.6-102.7 цієї статті встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 102.8 ст. 102 Податкового Кодексу).

Порядок застосування норм пунктів 102.6-102.7 статті 102 глави 9 розділу II Податкового кодексу України затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2017 року № 861 (далі Порядок № 861).

Порядок № 861 містить аналогічні положення.

У пп. 4 п. 2 розд. ІІ Порядку № 861 визначено граничні строки для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань підлягають продовженню, якщо платник податків - фізична особа або посадова особа юридичної особи протягом зазначених строків мав обмежену свободу пересування у зв`язку з ув`язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально. У цьому разі документальним підтвердженням є, зокрема, виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженою нею регіональною торгово-промисловою палатою сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

За змістом п. 4 розд. ІІ Порядку за наявності обставин, визначених у пунктах 1-3 цього розділу, платник податку може звернутися до контролюючого органу за місцем реєстрації (податковою адресою) або за місцем адміністрування (обліку) надміру сплачених грошових зобов`язань з письмовою заявою про продовження граничних строків.

Пунктом 1 розд. III Порядку передбачено, що заява платника податків про продовження граничних строків (далі - заява) подається платником податків у довільній формі протягом тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення обставин, визначених пунктами 102.6-102.7 статті 102 глави 9 розділу ІІ Кодексу, або початку їх дії, разом із документами, які підтверджують настання таких обставин.

Отже, неподання позивачем як платником податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців податкових декларацій з вказаного податку відбулася не з його вини або протиправних дій (бездіяльності), а внаслідок обставин непереборної сили.

Разом з тим, вказані обставини не були враховані при прийнятті оскарженого рішення.

Податковим органом не враховані положення п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України, згідно з якими податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що неподання позивачем податкової звітності з податку на додану вартість зумовлене настанням обставин непереборної сили, що підтверджується відповідними сертифікатами Торгово-промислової палати України, то застосування до позивача передбачених пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України негативних наслідків у вигляді анулювання реєстрації платником податку на додану вартість у даному випадку є безпідставним з правової точки зору.

Таке рішення не можна вважати законними і обґрунтованим, у зв`язку з чим з метою повного та ефективного захисту порушеного права воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню, як вірно зазначив суд першої інстанції.

При вирішенні спору судом застосовані правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладені відносно цього ж позивача в постанові Верховного Суду від 16.07.2019 року в справі № 805/3456/15-а, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В постанові Верховного Суду від 16.07.2019 року у справі № 805/3456/15-а викладено правову позицію наступного змісту: «неподання публічним акціонерним товариством «Концерн Стирол» податкової звітності з податку на додану вартість за період липень 2014 року - червень 2015 року зумовлене настанням обставин непереборної сили, що підтверджується відповідними сертифікатами Торгово-промислової палати України, тому застосування до позивача передбачених пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України негативних наслідків у вигляді анулювання реєстрації платником податку на додану вартість у даному випадку є необґрунтованим».

Пунктом 2.3 розд. ІІ Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, що затверджено наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 року №1130, визначено, що формування та ведення Реєстру платників податку на додану вартість здійснює Державна фіскальна служба України. Контролюючі органи забезпечують достовірність даних про платників податків у Реєстрі, їх захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних.

Унормуванням п. 5.10 розд. V вказаного Положення рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ є підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за самостійним рішенням контролюючого органу. Рішення із копіями відповідних документів направляється до Державної фіскальної служби України для внесення відповідних змін до Реєстру.

З огляду на наведене, в подальшому реєстрація позивача платником податку на додану вартість підлягає поновленню з дати анулювання такої реєстрації, для чого контролюючі органи подають до Державної фіскальної служби України відповідні документи, в тому числі рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

І відповідачем не доведено, що, приймаючи рішення відповідача від 12.07.2019 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ПрАТ «Концерн Стирол», він діяв правомірно.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 р. у справі № 200/12837/19-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складений 5 березня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко