Справа № 336/5482/16-а(2а/336/270/2016)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2020 року м. Дніпросправа № 336/5482/16-а

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

перевіривши у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2016 (головуючий суддя Бишевська Н.А., суддя Добродняк І.Ю., Семененко Я.В.) в адміністративній справі № 336/5482/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у вересні 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-1156зп від 17.08.2016 та зобов`язати Управління ПФУ В Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії, а саме, у редакції Закону № 3668-IV від 08.07.2011) у розмірі 80% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-1156зп від 17.08.2016, без обмеження її максимального розміру.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-1156зп від 17.08.2016. Зобов`язано Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 25.08.2016 відповідно до ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії, а саме, у редакції Закону № 3668-IV від 08.07.2011) в розмірі 80% від місячної заробітної плати ОСОБА_1 , зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-1156зп від 17.08.2016, без обмеження її максимального розміру.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2016 року скасовано. У задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Третього апеляційного адміністративного суду з заявою про перегляд рішення за виключними обставинами у зв`язку з встановленою Конституційним Судом України неконституційністю окремого положення Закону України «Про прокуратуру». ОСОБА_1 просить переглянути та скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року та прийняти нову, якою постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2016 року залишити в силі.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що 13.12.2019 Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратори визначаються Кабінетом Міністрів України. Суд встановив, що ч. 20 ст. 86 Закон України «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції, а саме: « 20. Призначення працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок».

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів заяви про перегляд рішення за виключними обставинами, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою органів прокуратури, яка з 09.06.2010 отримує пенсію за вислугу років згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 та з 01.12.2015 підвищено посадові оклади працівників органів прокуратури.

У зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, позивач у серпні 2016 року звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії.

Листом відповідача від 01.09.2016 № 184/М-1 ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15.07.2015 визначалися Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, відповідно до ст. 50-1 якого позивачці призначено пенсію.

Частиною 13 статті 50-1 вказаного Закону встановлено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частина 18 статті 50-1 цього Закону у редакції, чинній до 1 січня 2015 року, передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 1 січня 2015 року делегував Уряду.

Урядом відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не було визначено, що стало підставою для відмови у задоволенні позову відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2016.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Зокрема, у рішенні № 7-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд зазначив, що до повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Конституційний Суд України також констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Крім того, у рішенні № 7-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України послався на те, що права делегування законодавчої функції парламентом іншому органу влади (у даному випадку Кабінету Міністрів України) Основним Законом України не передбачено. Таке делегування порушує вимоги Конституції України, згідно з якими органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Також пунктом 3 резолютивної частини рішення № 7-р(ІІ)/2019 установлено порядок виконання цього рішення, а саме: частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (зі змінами) не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Таким чином, частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 з 13 грудня 2019 року не підлягає застосуванню в редакції, за якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Натомість, з 13 грудня 2019 року підлягає застосуванню частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» у первинній редакції, відповідно до якої призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Таким чином, у зв`язку з підвищенням посадових окладів працівників органів прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та ухваленням Конституційним Судом України рішення № 7-р(ІІ)/2019, позивач набула право на перерахунок пенсії, починаючи з 13 грудня 2019 року, а не з 01 січня 2016 року, як про це стверджує остання у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

При цьому суд звертає увагу, що ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 в редакції, що застосовується з 13 грудня 2019 року, визначає лише умову проведення перерахунку пенсії, а саме: підвищення заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Вказана норма не встановлює механізм проведення такого перерахунку.

За висновком суду апеляційної інстанції, в такому разі застосуванню підлягають положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року, які встановлюють загальний порядок перерахунку пенсій.

Частиною першою статті 44 цього Закону передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

В свою чергу, на виконання вказаного Закону, 25 листопада 2005 року правлінням Пенсійного фонду України прийнята постанова № 22-1, якою затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 1.5 Порядку визначено, що заява про перерахунок пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Згідно з пунктом 4.1. Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до пункту 4.3. Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Аналіз вищевикладених норм права дає можливість дійти висновку, що з метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення, позивач має повторно звернутися до органів Пенсійного фонду з заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача та, відповідно, скасування постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 243, 368, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року в адміністративній справі 336/5482/16-а залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 05 березня 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 05 березня 2020 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова