Справа № 420/1784/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1784/20
УХВАЛА

03 березня 2020 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дій Постанов від 24.01.2020 року №184723, №184722, №184721 у справі за адміністративною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» (; адреса: вул. Володимира Висоцького, 23, кв. 162, м. Одеса, 65123) до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державна служба України з безпеки на транспорті (; адреса: вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014) про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державна служба України з безпеки на транспорті, у якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати:

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184723 про стягнення з ТОВ «Фінбізнесгруп» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. за порушення, передбачене ч.1, абз. 15 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт»;

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184722 про стягнення з ТОВ «Фінбізнесгруп» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. за порушення, передбачене ч.1, абз. 15 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт»;

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184721 про стягнення з ТОВ «Фінбізнесгруп» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000 грн. за порушення, передбачене ч.1, абз. 16 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/1784/20 о 16:54:07 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст.262 КАС України.

02.03.2020 року за вх.№9726/20 разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанов до набрання законної сили судового рішення у даній справі, а саме:

постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №184723 про стягнення з ТОВ «Фінбізнесгруп» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. за порушення, передбачене ч.1, абз. 15 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт»;

постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №184722 про стягнення з ТОВ «Фінбізнесгруп» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. за порушення, передбачене ч.1, абз. 15 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт»;

постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №184721 про стягнення з ТОВ «Фінбізнесгруп» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000 грн. за порушення, передбачене ч.1, абз. 16 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що оскарження постанов у судовому порядку не зупиняє їх виконання, а для відновлення наслідків, до яких призведе звернення цих постанов до виконання, буде необхідно докласти значних сил та витрат. На переконання позивача, це свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та набрання ним законної сили.

Дослідивши зазначену заяву про забезпечення позову, доводи, наведені у даній заяві та письмові докази, надані разом із позовною заявою, суд дійшов наступного.

Згідно ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

У відповідності до ч.1 ст.152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити:

1) найменування суду;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 4 цієї ж статті визначено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 7 статті 154 КАС України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що вона відповідає положенням ст.152 КАС України, позивачем надано документ про сплату судового збору за подання такої заяви у встановленому законодавством розмірі. Підстави для повернення заяви про забезпечення позову заявнику без розгляду відсутні. Таким чином, надана до суду заява про забезпечення позову підлягає розгляду по суті.

Згідно ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст.151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У відповідності до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Як зазначено у пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд, оцінюючи підстави звернення позивача до суду із заявою про забезпечення позову, наголошує, що позивач зазначив лише обставини звернення до суду та посилання на п.1 ч.2 ст.151 КАС України, де визначено спосіб забезпечення позову.

Разом з тим, суд вважає, що наявність самого лише факту існування обставин, які відповідають способам забезпечення позову, не слугує підставою для застосування таких заходів. При оцінці обґрунтованості заявленого клопотання суд зобов`язаний встановити належність таких обставин критеріям, визначеним у ст.150 КАС України.

Так, при поданні заяви про забезпечення позову позивачем не наведено аргументів, які б підтверджували очевидну протиправності оскаржуваних постанов. Більше того, позивачем у заяві про забезпечення позову вказано, що правомірність (неправомірність) прийняття оскаржуваних постанов буде встановлена лише судовим рішенням, прийнятим за результати розгляду цієї справи, стверджувати на даний час про це неможливо (арк. 2 заяви про забезпечення позову).

Крім цього, позивачем не наведено обґрунтування того, яким чином незастосування заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Позивачем лише наведено міркування стосовно того, до чого можуть оскаржувані Постанови призвести, а не які чітко встановлені юридичні наслідки матимуть ті обставини, які позивач описує в заяві.

Суд зазначає, що згідно п.5 ч.1 ст.39 закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до ч.1 ст.40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч.7 ст. 27 Закону у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Виходячи із викладеного, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано, що поновлення його прав у разі звернення постанов до виконання буде значно ускладнено чи взагалі стане неможливим, що є підставою для відмови в забезпеченні позову.

Розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що заява про забезпечення позову не є надуманою, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, спосіб забезпечення позову є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечення захисту своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

На підставі викладеного, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» у забезпеченні позову шляхом зупинення дій Постанов від 24.01.2020 року №184723, №184722, №184721.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В:

Відмовити у забезпеченні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов.

Відповідно до ч.ч.8,9 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного заходу забезпечення позову іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.М. Аракелян