Справа № 679/1641/19
Суддя: Стасюк Р. М.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/6/2020
Справа № 679/1641/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стасюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Федорчук Л.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Нетішин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Жогана Сергія Валентиновича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

22.11.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Нетішинського відділення поліції Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області Жогана С.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 30 травня 2019 року відносно нього інспектором патрульної поліції Жоганом С.В. було винесено постанову серії ДП18 №297779 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 255 гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 30.05.19 року о 14 год. 17 хв. в м.Нетішин по просп.Незалежності ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Renault Kangoo» державний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку на посадовому майданчику, позначений знаком «Пункт зупинки автобуса», чим порушив п.п. 15.9(е) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

З постановою від 30.05.2019 року серії ДП18 №297779 про накладання адміністративного стягнення не погоджується, вважає її незаконною, оскільки інспектор не мав права виносити постанову на місті зупинки автомобіля, а повинен був це здійснити в приміщенні управління поліції, з розглядом клопотань водія, роз`ясненням йому прав та надання можливості водію скористатись правовою допомогою, інспектор не дотримався вимог ст.268 КУпАП,

Крім того, вважає, що поліцейський не мав права виносити постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності без складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останнє не було зафіксоване в автоматичному режимі.

Позивач, звертає увагу суду, що в нижні частині копії постанови від 30.05.2019 року вказано, що копію постанови надіслано рекомендованим листом за вих. номером 4568/111/0219 від 31.05.2019. Однак, рекомендованого листа він не отримував.

Про наявність постанови про накладання адміністративного стягнення від 30.05.2019 року він дізнався 21.11.2019 року з телефонної розмови з працівником Нетішинського МВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області.

На підставі викладеного вище, позивач просить суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ДП18 №297779 від 30.05.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а також просив поновити строк на оскарження вказаної постанови.

03.01.2020 року на адресу суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач виклав додаткові обґрунтування щодо незаконності оскаржуваної постанови. Зокрема, зазначив, що в постанові від 30.05.2019 року відповідачем зазначається, що він здійснив зупинку на посадковому майданчику позначеному дорожнім знаком - «Пункт зупинки автобуса» - чим порушив п.п. е п.15.9 Правил дорожнього руху України - скоїв адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Однак, позивач вважає, такий висновок відповідача є безпідставним. Відповідно до ст.9 КУпПА адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна / умисна або необережна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. У пунктах 3.4, 3.5, 3.6 Галузевих будівельних норм (ГБН) В.2.3-218-550:2010 визначено, що зупинки маршрутного транспорту (зупинки) - це відповідно обладнані на автомобільних дорогах місця зупинок для автобусів загального призначення, тролейбусів та маршрутних таксі; зупинковим майданчиком є спеціально влаштований за межами проїзної частини дороги, на узбіччі, майданчик (напівмайданчик) з твердим покриттям для зупинки відповідних маршрутних транспортних засобів; посадковим майданчиком є ділянка з твердим покриттям яка примикає до зупинкового майданчика і вища за нього на 0,15 м - 0,25 м, призначені для очікування і висадки пасажирів маршрутного транспорту. Згідно з пунктом 4.3 ГБН В.2.3-218-550:2010 основними елементами зупинок є серед іншого - посадковий майданчик. Відповідно до розділу 33 ПДР України «Дорожні знаки» - 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» - це знак, що позначає початок посадкового майданчика автобуса.

Також, ОСОБА_1 вказав, що 30.05.2019 року він фактично, дійсно зупинився для висадки/посадки пасажира саме на посадковому майданчику. На його думку, зі змісту вказаних норм випливає, що відповідний дорожній знак є елементом саме зупинки маршрутного транспорту, як і посадковий майданчик.

Тому, на його думку, за структурою викладеної у пункті 15.9 «е» ПДР України норми об`єктивна сторона порушення полягає в зупинці транспортного засобу ближче 30м саме від посадкових майданчиків, або ближче 30м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, а не в зупинці на посадковому майданчику зупинки маршрутного транспорту, внаслідок чого, в його діях не має складу адміністративного правопорушення.

Позивач просить при винесенні рішення врахувати викладене та задовольнити позов.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.01.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній адміністративній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та поновлено строк звернення до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову відповідачем до суду не подано.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується вимоги позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що постановою серії ДП 18 № 297779 від 30.05.2019 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Як вбачається з вказаної постанови, 30.05.19 року о 14 год. 17 хв. в м.Нетішин по просп.Незалежності ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Renault Kangoo» державний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку на посадовому майданчику, позначений знаком «Пункт зупинки автобуса», чим порушив п.п. 15.9 (е) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП

За вчинене правопорушення на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху, що й було здійснено працівниками поліції.

Відповідно до п.15.9 е) ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Крім того, в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив, що здійснив зупинку на посадковому майданчику, чим визнав факт порушення п.15.9 е) ПДР України.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

За приписами ч.2 наведеної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4 ст.258 КУпАП).

Отже, виходячи з контексту ст.258 КУпАП суд вважає помилковими доводи позивача про те, що відповідач мав скласти протокол про адміністративне правопорушення та відхиляє їх.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено відповідачем.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пункт 2.3Правил дорожнього руху).

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом (пункт 1.10 Правил дорожнього руху).

Відповідно до пункту 8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Суд звертає увагу позивача на те, що з метою забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пункт 2.3Правил дорожнього руху).

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, наведене свідчить про те, що відповідно до вимог ст.280 КУпАП відповідачем було з`ясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, адміністративне стягнення було накладено у межах санкції, передбаченої вищевказаною нормою права.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 251, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Жогана Сергія Валентиновича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р.М. Стасюк