Справа № 658/3391/19
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 658/3391/19
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Вербицької Н.В.,
судді Запорожан Д.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області про визнання дій неправомірними, стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні, компенсації втрати частини доходів, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області (надалі відповідач, ВК Каховської МР), в якому просив:

- визнати незаконними та скасувати слова та пункти протоколів засідань комісії з преміювання ВК Каховської МР від 21.11.2016 року №11, від 16.12.2016 року №12, від 23.01.2017 року №01, від 21.02.2017 року №02, від 20.03.2017 року №03 та від 24.04.2017 року №04 в частині не преміювання позивача, головного спеціаліста відділу економіки, комунального майна та землі, як такого, якому оголошено догану;

- визнати незаконним та скасувати слова та пункти розпоряджень Каховського міського голови від 23.11.2016 року №281-к «Про преміювання працівників виконкому за листопад 2016 року», від 19.12.2016 року №318-к «Про преміювання працівників виконкому за грудень 2016 року», від 23.01.2017 року №09-к «Про преміювання працівників виконкому за січень 2017 року», від 21.02.2017 року №28-к «Про преміювання працівників виконкому за лютий 2017 року», від 20.03.2017 року №53-к «Про преміювання працівників виконкому за березень 2017 року» та від 24.04.2017 року №75-к «Про преміювання працівників виконкому за квітень 2017 року» в частині не преміювання позивача, головного спеціаліста відділу економіки, комунального майна та землі, як такого, якому оголошено догану;

- стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену частину заробітної плати у вигляді премії у розмірі 13508,63 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати сум при звільненні у розмірі 212541,72 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 2984,90 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що в судовому порядку було визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови від 26.10.2016 року №252-к «Про догану», яким до позивача було застосовано засіб дисциплінарного впливу, а тому позивач був протиправно позбавлений премій. Крім того, оскільки премії не були виплачені на день звільнення позивача, це є підставою для виплати середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року позов залишено без розгляду на підставі ч.3 ст.123 КАС України, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 12.11.2012 року по 24.04.2017 року позивач працював у виконавчому комітеті Каховської міської ради.

Розпорядженням міського голови Дяченка А.А. від 26.10.2016 року №252-к «Про догану» позивачу, головному спеціалісту відділу економіки, комунального майна та землі, оголошено догану.

24.04.2017 року позивач був звільнений з займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін.

Після звільнення позивач у квітні 2017 року став на облік у Каховському міськрайонному центрі зайнятості. При отриманні допомоги по безробіттю позивач дійшов висновку, що його середній заробіток за останнім місцем роботи є меншим, ніж повинен бути.

На запит позивача Каховським міським головою 11.08.2017 року надана відповідь про те, що з листопада 2016 року позивачу премія не призначалась і не виплачувалась у зв`язку з притягненням його до дисциплінарної відповідальності за розпорядженням №252-к «Про догану».

В вересні 2017 року позивач звернувся до Каховського міськрайонного суду Херсонської області з позовом до Каховської міської ради Херсонської області про визнання розпорядження №252-к міського голови Каховської міської ради від 26.10.2016 року про оголошення позивачу догани незаконним; зобов`язання Каховської міської ради здійснити перерахунок заробітної плати позивача з урахуванням щомісячної премії.

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 01.11.2017 року у справі №658/3512/17 вказаний вище позов залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку встановленого ст.99 КАС України (в редакції чинній на час звернення позивача до суду в рамках справи №658/3512/17).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 року ухвалу суду першої інстанції від 01.11.2017 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скасовуючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач звертаючись до суду з вимогою про визнання розпорядження №252-к міського голови Каховської міської ради від 26.10.2016 року про оголошення позивачу догани незаконним, оскаржив вказане розпорядження в місячний термін, а тому строки встановлені ст.99 КАС України порушені не були. Також апеляційний суд зазначив, що друга вимога позивача про зобов`язання Каховської міської ради здійснити перерахунок заробітної плати позивача з урахуванням щомісячної премії, стосується невиплаченої у повному обсязі заробітної плати, а тому на неї поширюється дія ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, яка не обмежує звернення до суду будь-яким строком.

Відповідно до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 04.10.2018 року у справі №658/3512/17 розпорядження №252-к міського голови Каховської міської ради Херсонської області від 26.10.2016 року про оголошення позивачу догани визнано незаконним та скасовано. Також зобов`язано Каховську міську раду Херсонської області здійснити перерахунок заробітної плати позивача з урахуванням щомісячної премії.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 року вказане рішення в частині задоволення вимог позову про зобов`язання Каховської міської ради здійснити перерахунок заробітної плати з урахуванням щомісячної премії скасовано. В цій частині апеляційною інстанцією прийнято по справі нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову про зобов`язання Каховської міської ради здійснити перерахунок заробітної плати з урахуванням щомісячної премії. В іншій частині рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 04.10.2018 року залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили 02.04.2019 року.

12.08.2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Залишаючи ухвалою суду від 16.12.2019 року вказаний позов без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з пропуском строку на звернення до суду, установленого ч.5 ст.122 КАС України. При цьому основні позовні вимоги про визнання протиправними і скасування протоколів комісії з преміювання виконавчого комітету Каховської міської ради та розпоряджень Каховського міського голови не є спором про стягнення заробітної плати, тому відносно них застосовуються строки на звернення до суду, які визначені саме Кодексом адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Позивач зазначає, що про існування розпоряджень міського голови з питань преміювання та протоколів комісії з преміювання виконавчого комітету Каховської міської ради позивачу стало відомо лише у квітні-липні 2019 року під час розгляду справи №658/3512/17. З метою отримання копій вказаних розпоряджень і протоколів позивач звертався із запитами 23.04.2019 року та 07.05.2019 року, відповіді з доданими документами надані відповідачем у липні 2019 року. Посилаючись на вказані обставини, позивач зазначає, що фізично не міг дотриматись установлених ст.122 КАС України строків на звернення до суду.

Також позивач вказує, що ним враховувалась ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 року у справі №658/3512/17, в якій зазначено, що вимоги про скасування дисциплінарного стягнення та зобов`язання перерахувати заробітну плату є пов`язаними та випливають з відносин про стягнення заробітної плати, тому такі вимоги підпадають під дію ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не вірно зрозумів висновки суду апеляційної інстанції викладені в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 року у справі №658/3512/17, оскільки апеляційний суд поділив вимоги позивача на такі, що підпадають під дії ст.99 КАС України (вимога про визнання розпорядження №252-к від 26.10.2016 року незаконним) та під дію ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (вимога про зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати позивача з урахуванням щомісячної премії).

Також, як вже зазначалось вище Розпорядження міського голови від 26.10.2016 року №252-к «Про догану» оскаржувалось позивачем в судовому порядку у справі №658/3512/17. При цьому предметом спору слугувало також зобов`язання Каховської міської ради здійснити перерахунок позивачу заробітної плати з листопада 2016 року до моменту звільнення з урахуванням щомісячної премії, якої він був позбавлений саме внаслідок застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 04.10.2018 року у справі №658/3512/17 Каховську міську раду, зокрема, зобов`язано здійснити перерахунок заробітної плати позивача з урахуванням щомісячної премії.

Натомість постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 року вказане рішення в частині задоволення вимог позову про зобов`язання Каховської міської ради здійснити перерахунок заробітної плати з урахуванням щомісячної премії скасоване і в цій частині відмовлено в задоволенні позову. При цьому суд апеляційної інстанції на підставі установлених обставин щодо прийняття міським головою, зокрема, розпорядження №281-к від 23.11.2016 року, яким, серед іншого, вирішено не преміювати позивача як такого, якому оголошено догану, виходив з того, що розпорядження, яке стало підставою для не нарахування та невиплати премії позивачу, є чинним та його законність не являється предметом спору.

Крім цього, позивач, ще на час звернення до Каховського міськрайонного суду Херсонської області із позовом у справі №658/3512/17 був обізнаний про підстави позбавлення його премій за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року та заявляв позовні вимоги щодо перерахунку заробітної плати з урахуванням премій. Про це також свідчать відповіді виконавчого комітету Каховської міської ради від 11.08.2017 року.

Також з матеріалів справи видно, що позивачу 22.05.2019 року листом виконавчого комітету Каховської міської ради №02-08/212/Ж-з-2780 надано разом із відповіддю також копії оскаржуваних розпоряджень. Окремі розпорядження міського голови та протоколи комісії з преміювання були наявні і в матеріалах справи №658/3512/17, що вбачається з текстів ухвалених у ній судових рішень.

Отже, про існування конкретних розпоряджень та протоколів щодо позбавлення позивача премії йому достеменно було відомо з квітня - травня 2019 року.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Наказом Міністерства соціальної політики України №646 від 13.06.2016 року, затвердженого Міністерством юстиції України 30.06.2016 року, затверджено Типове положення про преміювання державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів).

Відповідно до пунктів 2-7 розділу першого вказаного положення, преміювання державних службовців проводиться з метою матеріального стимулювання високопродуктивної та ініціативної праці, підвищення її ефективності, якості, заінтересованості у досягненні її кінцевого результату та посилення персональної відповідальності державних службовців за доручену роботу або поставлені завдання.

Державним службовцям можуть встановлюватись такі види премій:

1) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності;

2) місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску в загальний результат роботи державного органу.

Вид преміювання, передбаченого підпунктом 2 цього пункту, визначає керівник державної служби у державному органі залежно від особливостей виконання функцій і завдань державного органу.

Встановлення премій державним службовцям проводиться керівником державної служби в державному органі відповідно до затвердженого ним положення про преміювання, розробленого згідно з цим Типовим положенням і погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

Розмір премії державного службовця встановлюється керівником державної служби в державному органі шляхом видання відповідного наказу (розпорядження).

Загальний розмір премій, передбачених підпунктом 2 пункту 3 цього розділу, які може отримати державний службовець за рік, не може перевищувати 30 відсотків фонду його посадового окладу за рік.

Фонд преміювання державного органу встановлюється в розмірі 20 відсотків загального фонду посадових окладів за рік та економії фонду оплати праці.

Отже, премія є додатковим заохочувальним видом оплати труда, а право на отримання такого виду оплати труда не є безумовним та залежить від робочої продуктивності працівника та фінансових можливостей роботодавця.

Саме тому позивач міг не отримувати премію не тільки у зв`язку з Розпорядження міського голови від 26.10.2016 року №252-к «Про догану», а і з інших причин.

Крім того, про отримання у відповідних місяцях 2016 та 2017 року заробітної плати без премії позивачу повинно було бути відомо вже по факту отримання такої заробітної плати.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у випадку не нарахування працівнику премії, спір щодо оскарження підстав для невиплати такої премії з похідними вимогами про стягнення невиплачених сум премій, не підпадає під дію ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, враховуючи наведені вище норми законодавства та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач звернувся до суду з позовом з порушенням строку встановленого ч.5 ст.122 КАС України.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд

першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Вербицька Н. В. Запорожан Д.В.