Справа № 263/18078/19
Суддя: Шевченко О. А.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/90/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко О.А.,

за участю секретаря Ковальової О.Р.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, в особі поліцейського роти №3 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Бугаєнко А.Ю про скасування постанови серії НК №649786 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції про скасування постанови за НК №649786 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що постановою від 06.12.2019 року серії НК№ 649786 він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови позивач 06.12.2019 р. о 15:59, керуючи належним йому на праві власності автомобілем «Шевроле Малібу» (реєст. № НОМЕР_1 ) по пр. Миру, 80 здійснив перетин лінії дорожньої розмітки 1.1 «суцільна лінія», чим, нібито, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 та порушив розділ 34 Правил дорожнього руху України. Дії відповідача щодо притягнення до відповідальності, позивач вважає незаконними та необгрунтованими, а зазначену постанову - такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим що розмітка яку він перетнув не відповідає встановленим вимогам та суттєво відрізняється від них., тобто дана розмітка не передбачена правилами дорожнього руху та суперечить вимогам ДСТУ 2587:2010.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 17.01.2020 року та зазначив що в діях позивача вбачається факт порушення ПДР а саме п. 1.1, 34 ПДР України, тому відповідач просив у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено строк для відповідача для подання відзиву на позов та позивачу для надання відповіді на відзив, роз`яснено строки та порядок надання суду доказів.

Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності,позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом досліджуються саме представлені позивачем письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які він посилається, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №649786 від 06.12.2019 року ОСОБА_1 , 06.12.2019 року о 15:59 год. керуючи належним йому на праві власності автомобілем «Шевроле Малібу» (реєст. № НОМЕР_1 ) по пр. Миру, 80 здійснив перетин лінії дорожньої розмітки 1.1 «суцільна лінія», чим, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 та порушив розділ 34 Правил дорожнього руху України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Також у постанові зазначено, що до такої додаються пояснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП, яка інкримінується позивачеві, передбачає відповідальність за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.

Розміри, загальні технічні вимоги та правила застосування розмітки встановлені Національним стандартом України ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування».

Відповідно до п. 4.2 вказаного нормативного документа лінія 1.1 є суцільною лінією шириною 0,10 м чи 0,15 м. Будь-яких нахильних ліній розмітка 1.1 не передбачає.

Як вбачається, розмітка, яка нанесена на місці події, не відповідає встановленим вимогам та суттєву від них відрізняється. Відтак, нанесена розмітка є лінію, до якої примикають нахильні білі лінії ширини трошки більшої довжиною близько 0,3 м, виконані через рівні відстані одна від одної.

Наявність нахильних ліній передбачена у розмітці 1.16.1-1.16.4, але у вказаних зразках нахильні лінії є суцільними, які тягнуться від одного краю до іншого краю. Як зазначено вище, на місці події нахильні лінії мають довжину близько 0,3 м, після чого перериваються.

Отже, розмітка, яка є на місці події, не передбачена Правилами дорожнього руху України, суперечить вимогам ДСТУ 2587:2010.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України позивач як учасник дорожнього руху зобов`язаний знати та неухильно виконувати вимоги чинних ПДР. Але ніхто не зобов`язаний придивлятися до незрозумілих позначок на асфальті, які зроблені з незрозумілою метою та суперечать чинному законодавству.

Таким чином, що жодної вимоги ПДР позивачем порушено не було, що, на свою чергу, виключає підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, як зазначає відповідач в оскаржуваній постанові, позивач своїми діями порушив розділ 34 ПДР України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтями 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII визначено, що поліція може застосовувати як превентивний захід застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису для забезпечення публічної безпеки і порядку з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Суд виходить з того, що при вирішенні даного спору врахуванню підлягають приписи Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на імперативний обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а також у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 77 КАС України довести у подальшому перед судом правомірність своїх дій, і такі обставини повинні бути підтвердженні як належними, допустимими, достовірними, такі достатніми доказами. Суд не може погодитися зь діями працівників поліції та законністю винесення оскаржуваної постанови оскільки з відео матеріалів наданих, у судове засідання не вбачається беззаперечного факту порушення п. п. 1.1 ПДР України.

Ознайомившись з наданими доказами, а саме наданим відповідачем відеоматеріалом, суд приходить до висновку про відсутність належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_2 порушення п.34 Правил дорожнього руху, з наступних підстав.

Так, вказаний відеоматеріал починається з того моменту як ОСОБА_2 надавав пояснення інспектору патрульної поліції, та містить лише обставини, які відбулись під час складення відносно останнього оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, в той час, як обставини інкримінованих ОСОБА_2 правопорушень даний матеріал не містить, зокрема на ньому відсутній факт перетену лінії дорожньої розмітки, та на відеозапису не видно дорожньої розмітки.

Таким чином відповідач як суб`єкт владних повноважень належним чином не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, та відповідно наявність в діях останнього складу вказаних адміністративних правопорушень.

Отже, відповідач правомірність свого рішення не довів.

На думку суду, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. п. 1.1 ПДР України.

Вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто, статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з викладеними обставинами, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №649786 від 06.12.2019 не може бути визнана законною, підлягає скасуванню, а справа про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закриттю.

Відповідно до ст. 143 КАС України судовий збір відноситься на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 247, 251, 283,286 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, в особі поліцейського роти №3 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Бугаєнко А.Ю про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 649786 від 06.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , адреса реєстраціїбул. АДРЕСА_1 ;

Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, в особі поліцейський роти №3 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Бугаєнко А.Ю, адреса: м.Маріуполь вул. Макара Мазая 16.

Суддя О.А.Шевченко