Справа № 160/11408/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 з урахуванням уточненого адміністративного позову звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якій просив суд:
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 21.10.2019 року за № 377/03.23-15 про здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно положень Закону України "Про державну службу";
Вказані позовні вимоги вмотивовані тим, що 15.10.2019 року останній звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" та на підставі довідок ГТУЮ у Дніпропетровській області від 01.10.2019 року у зв`язку з тим, що пенсія позивачу була призначена відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про державну службу". Листом від 21.10.2019 року № 377/03.23-15 відповідач відмовив ОСОБА_1 в здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що з 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-УІІІ, у зв`язку з чим положення Закону України "Про Державну службу" №3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі і норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців. Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який в свою чергу не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих держслужбовців. Таким чином, відповідач зазначив, що чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
20.12.2019 до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив про те, що з 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, у зв`язку із чим положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців. Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в свою чергу, не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців. Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №103 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (чинна з 15.12.2015) було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій: виключено пункт 4, яким було визначено умови перерахунку пенсій державним службовцям. Зазначеною постановою (№1013) регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати. Отже, чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців. Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015, яка набрала чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 01.05.2016 року Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року по іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців. Також Головне управління зазначило, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців. Аналіз ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року вказує, що з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців. Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №292, відповідно до статей 51 і 52 нового Закону України «Про державну службу» встановлено мінімальний розмірі посадового окладу у державних органах, затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби, розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців працюючим державним службовцям. Водночас, зазначене постанова Кабінету Міністрів України, також не передбачає ні можливості, ні механізму перерахунку пенсій державного службовця у зв`язку із змінами розміру заробітної плати Отже, у Головного управління відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії державного службовця ОСОБА_1
03.01.2020 до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі виходячи з того, що відповідно до 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 року втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу. Зокрема, п. 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону №№889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсій відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Отже, позивач вважає, що мав на час призначення пенсії стаж державної служби 20 років, а тому має і на перерахунок пенсії, оскільки стаття 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ для останнього не втратила свою дію.
У період з 10.01.2020 року по 24.01.2020 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній відпустці, а в період з 27.01.2020 року по 31.01.2020 року перебував на лікарняному.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.03.2002 року перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду та отримував пенсію по інвалідності 3 групи від загального захворювання, та з 03.06.2005 року був переведений на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».
Наказом в.о. начальника Дніпропетровського обласного управління юстиції від 30.05.2005 року №759-к позивач був звільнений з посади заступника начальника Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за власним бажанням та па підставі довідки медико-соціальної експертної комісії від 19 січня 2005 року № 4267862 вийшов на пенсію державного службовця згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.
Разом з тим, листом від 21.10.2019 року № 377/03.23-15 відповідач відмовив ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що з 01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, у зв`язку з чим положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі, норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців. Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" (№ № 889-VIII від 10.12.2015) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Закон України "Про загальнообов`язкове державну пенсійне страхування", в свою чергу, не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців. Водночас, Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (чинна з 15.12.2015) було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів від 31.05.2000 № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій", а саме, було внесено такі зміни до Постанови Кабінету Міністрів від 31.05.2000 №865"Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій": виключено пункт 4, яким було визначено умови перерахунку пенсій державним службовцям. Зазначеною постановою (№ 1013) регламентовано лише питання щодо упорядкуванні! структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати. Отже, чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців.
Посилаючись на наведені обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.
Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Так, згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, розділом XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж, однак Законом України від 10.12.2015 року № 889 «Про державну службу», який набрав чинності з 01.05.2016 року, не передбачено перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку з підвищенням посадових окладів.
Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (набрав чинності з 01 січня 2015 року) статтю 37-1 Закону № 3723-XII викладено у новій редакції, а саме встановлено, що «умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».
Отож, станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії положення статті 37-1 Закону № 3723-XII, які встановлювали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, та визначали порядок і умови для такого перерахунку, скасовано. Водночас питання щодо перерахунку пенсій державних службовців віднесено до відання Кабінету Міністрів України. Проте, станом на момент вирішення справи по суті, Кабінетом Міністрів України не прийнято постанови, яка б регулювала питання щодо перерахунку пенсій державним службовцям.
Порядок перерахунку пенсій державних службовців у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України було передбачено згаданою вище постановою № 865.
Проте з набранням чинності постановою № 1013 з постанови № 865 виключено пункт 4 (щодо умов перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-XII), а пункт 5 цієї постанови (щодо форми довідки для перерахунку) змінено.
Таким чином, з 01 грудня 2015 року - початку застосування постанови № 1013, якою пункт 4 постанови № 865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889-VIII, який інакше врегульовує правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1 рп/99 цей Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Оскільки законодавством, чинним на час звернення повивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.
Відтак, суд вважає, що позовні вимоги є ОСОБА_1 безпідставними та не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 74 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст. 77 КАС України).
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст. 90 КАС України).
Суд вважає, що в даному випадку відповідачем надано достатньо належних та допустимих доказів щодо правомірності своїх дій.
Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, та те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник