Справа № 621/174/20
Суддя: Бібік О. В.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а/621/9/20
РІШЕННЯ іменем України

05 березня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого Бібіка О.В.

за участю секретаря Горобець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира взводу 4 батальйону 6 роти УПП в Харківській області старшого лейтенанта Посполітак Сергія Мирославовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до командира взводу 4 батальйону 6 роти УПП в Харківській області старшого лейтенанта Посполітак С.М., в якому просив скасувати посатнову серії ЕАК № 1986436 від 17.01.2020 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

На обґрунтування вимог позивач вказав, що 17.02.2020 відповідачем винесено постанову про адміністративне правовпорушення серії ЕАК № 1986436 від 17.01.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 340,00 грн. У вказаній постанові зазначено про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, який своєчасно не пройдено, чим порушив п. 31.3.б Правил дорожнього руху України. Позивач з постановою не згоден, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 вказаний автомобіль, а саме: ЗАЗ 110557-42, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відноситься до типу легковий-загальний вантажний фургон (мало вантажний) - В, має повну масу , що не перевищує 3500 кг з кількістю місць для сидіння - 2, включаючи водія. Даний транспортний засіб для перевезення пасажирів або вантажів, з метою отримання прибутку, не використовується та відповідно до п.1 ст.35 Закону України "Про дорожній рух" вказаний автомобіль обов`язковому технічному контролю не підлягає.

Справу було розглянуто та притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутності доказів вчинення правопорушення, за відсутності доказів вини, упереджено, оскільки не досліджено обставини справи в сукупності, а лише на підставі домислів та припущень.

Крім того, позивач просив заличити для розгляду справи захисника, однак його клопотання залишилося поза увагою поліцейського.

Вважає, що постанова є незаконною, складена з грубим порушенням норм законодавства, тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28.01.2020 позовна заява залишена без руху.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від13.02.2020 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач до суду не з`явився. Просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач Посполітак С.М. в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Постановою серії ЕАК 18 № 1986436 від 17.01.2020 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а. с. 5)

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Вказане узгоджується з положенням п. п. 1 п. 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 137 від 30.01.2012, яким встановлено, що порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Крім того, позивач зазначає про те, що був позбавлений можливості користуватися послугами захисника при розгляді справи.

Гарантування кожному права на правову допомогу є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Крім того Верховний Суд України в своїй постанові від 9 липня 2012 року по справі № 5-3кс11, вирішуючи питання щодо порушення права на захист, в тому числі і положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив про необхідність дотримання положень вищевказаної Конвенції, яка гарантує право на захист.

Право мати захисника у справі про адміністративне правопорушення також гарантується статтею 271 КУпАП.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04.

У частині першій статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Основного Закону України). Аналогічний припис закріплено у частині першій статті 6 КАС України. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (частина друга статті 6 КАС України).

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен бути якісним, щоби виключити будь-який ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, які вплинуть на їхні конвенційні права (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» (C.G. and Others v. Bulgaria, заява № 1365/07, пункт 39), «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява № 21722/11, пункт 170).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, пункти 31 - 32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, пункт 65).

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Крім того, у пункті 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Як вбачається з даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , марки автомобіля - З АЗ,мод ель - 110557-42,реєстраційний номер НОМЕР_2 , відноситься до типу легковий-загальний вантажний фургон (мало вантажний) - В, повна маса даного транспортного засобу становить 1190, а маса безнавантаження 760 (а.с. 6)

Таким чином, відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Згідно ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За наведеного, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 255, 262, 286 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до командира взводу 4 батальйону 6 роти УПП в Харківській області старшого лейтенанта Посполітак Сергія Мирославовича (місце знаходження: м. Харків, вул. Шевченка, 315) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії ЕАК 18 № 1986436 від 17.01.2020 командира взводу 4 батальйону 6 роти УПП в Харківській області старшого лейтенанта Посполітак Сергія Мирославовича у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. - скасувати.

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП від 17.01.2020.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.03.2020.

Суддя -