Справа № 400/700/20
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 р. № 400/700/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Фульги А.П. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ

за позовом:Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал", вул. Погранична, 161,м.Миколаїв,54055

до відповідача:Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Космонавтів, 61, м.Миколаїв,54056

про:скасування постанов від 22.01.2020 ВП №61029412 та від 12.02.2020 р. ВП № 61235164, ,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулося Міське комунальне підприємство Миколаївводоканал з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 22.01.2020 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 61029412;

- визнати протиправною та скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 22.01.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 61029412;

- визнати протиправною та скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 22.01.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61029412;

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року було відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2020 року №61029412.

Ухвалою від 11.02.20 року було залишено без руху позовну заяву в звязку з неповною сплатою судового збору та встановлений строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений строк усунув недоліки, сплативши судовий збір.

21.02.2020 року позивач до суду подав заяву в якій зазначив, що змінилися обставини заявлених вимог та просив: - визнати протиправними та скасувати постанови Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в рамках виконавчого провадження ВП №61235164 про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2020р щодо постанови №61029412 від 22.01.20р та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 12.02.2020р щодо постанови від 22.01.2020р № 61029412;

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнято оскаржувані постанови, оскільки ним самостійно виконані зобов`язання, до відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою від 25.02.20 року відкрито проваження у даній справі за правилами загального позовного провадження з особливостями розгляду окремих категорій справ.

Від представника відповідача Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 02.03.2020 року надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає, що дії державного виконавця Новохатько М.О. вчиненні відповідно до вимог діючого законодавства і в межах наданих йому повноважень, а прийнятті державним виконавцем постанови законні та скасуванню не підлягають.

Представник позивача та представник відповідача були присутні у судовому засіданні, надали пояснення, підтримали свої позиції.

Судом встановлено, що на виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 27.11.2019 № 915/1581/19 старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Новохатько М.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2020р. ВП №61029412 в рамках даного виконавчого провадження, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 22.01.2020р, постанову про стягнення виконавчого збору від 22.01.20р.

Також постанову від 12.02.2020р про відкриття виконавчого провадження ВП №61235164 з виконання постанови від 22.01.2020р. про стягнення мінімальних витрат у виконавчому провадженні №61029412 та постанову про розмір мінімальних витрат у виконавчому провадженні ВП №61235164.

Боржник у даних виконавчих провадженнях є МКП Миколаївводоканал, стягувач Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваними постановами, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 ЗУ "Про виконавче провадження" (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів ".

Статтею 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 5 ст.26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону.

Згідно ст.27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно п. 9 ст.27 виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 частини першої статті 39 Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно пункту 9 частини першої статті 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного повного виконання рішення.

Виконавче провадження ВП №61029412 постановою від 13.02.2020р. було закінчено.

В постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено Фактичне повне виконання рішення до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином виконавчий збір, згідно вищезазначених статей Закону не належить стягувати.

Відповідно до ст.42 ЗУ "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються також із стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Дана стаття передбачає, в нашому випадку, після закінчення виконавчого провадження стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, шляхом винесення постанови. Всупереч даному положенню статті державним виконавцем було винесено постанову про стягнення мінімальних витрат від 22.01.2010р. у виконавчому провадженні ВП №61029412 та навіть відкрито 12.02.2020р. інше виконавче провадження (ВП61235164) по виконанню даної постанови ще до закінчення виконавчого провадження, яке відбулось 13.02.2020р.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 № 14 роз`яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Таким чином, підставою для стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у межах виконавчого провадження є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум.

З матеріалів справи слідує, що державний виконавець під час прийняття постанов від 22.01.2020 у рамках виконавчого провадження ВП №61029412 року про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, визначив суму виконавчого збору у розмірі 2448,00 грн, суму мінімальних витрат у розмірі 69,00 грн.

Однак, державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача сум боргу за наказом Господарського суду Миколаївської області №915/1581/19.

Так як позивач листом від 05.11.2019р №2237/36 повідомив відповідача про виконання даного наказу Господарського суду в добровільному порядку та додав копії платіжних доручень (24480,00грн штрафу,1921,00грн судового збору від 29.10.2019р).

Цього факту, щодо погашення боргу відповідачем не було взято до уваги, та винесено оскаржувані постанови в супереч вищезазначених положень Закону.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог, та наявності підстав для визнання протиправними і скасування постанов Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обгрунтування своєї позиції.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно наявних у матеріалах справи платіжних доручень від 06.02.2020 №688, від 17.02.20 №86 позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 4204, 00 грн, оскільки позовні вимоги позивача задоволено, то стягненню підлягають судові витрати у сумі 4204 грн 00 коп.

Керуючись ст. 2,19, 139, 241-246, 250, 255,287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В и р і ш и в:

1.Адміністративний позов Міського Комунального Підприємства "Миколаївводоканал" задовольнити.

2.Визнати протиправною та скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) від 22.01.2020 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 61029412.

3.Визнати протиправною та скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) від 22.01.2020 про стягнення з боржника мінімальних витрат у виконавчому провадженні № 61029412.

4.Визнати протиправною та скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) від 12.02.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61235164.

5.Визнати протиправною та скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) від 12.02.2020 про стягнення з боржника мінімальних витрат у виконавчому провадженні № 61235164.

6.Стягнути на користь МКП Миколаївводоканал за рахунок бюджетних асигнувань Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) судові витрати у сумі 4204,00 (чотири тисячі двісті чотири) грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. П. Фульга