Справа № 824/778/16-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2020 року

м. Київ

справа № 824/778/16-а

адміністративне провадження № К/9901/24027/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 824/778/16-а

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на роботі,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Т. О. Драчук, Ю. П. Полотнянко, А. Г. Загороднюк) від 13 жовтня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. В вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України, Атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (далі - ГУПН в Чернівецькій області), в якому просив:

- визнати дії Національної поліції України в частині включення його до списку поліцейських, які підлягають атестуванню протиправними;

- визнати рішення Національної поліції України в частині включення його до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на виконання наказу Національної поліції України № 102 від 23 листопада 2015 року - протиправним та визнати його не чинним в частині включення ОСОБА_1 до відповідного списку;

- визнати дії атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо складання протоколів ОП № 15.00006122.0035640 від 10 червня 2016 року та ОП № 15.00006122.0035640 від 21 червня 2016 року за результатами атестування (співбесіди) начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Москаленка В. В. протиправними;

- визнати протоколи ОП № 15.00006122.0035640 від 10 червня 2016 року та ОП № 15.00006122.0035640 від 21 червня 2016 року атестаційної комісії № 3 ГУНП в Чернівецькій області за результатами атестування (співбесіди) начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Москаленка В. В. протиправним та скасувати їх;

- визнати дії ГУНП в Чернівецькій області щодо складання наказу по особовому складу № 125 о/с від 18 серпня 2016 року в частині призначення підполковника поліції начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Москаленка В. В. на посаду оперуповноваженого Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції протиправними та скасувати наказ по особовому складу № 125 о/с від 18 серпня 2016 року в частині призначення підполковника поліції начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Москаленка В. В. на посаду оперуповноваженого Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції;

- визнати наказ по особовому складу № 153 від 26 вересня 2016 року в частині звільнення зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області протиправним та скасувати його;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, з виплатою заробітної плати за час вимушеного прогулу.

2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що атестація за результатами, якої його було переміщено на нижчу посаду проведена безпідставно, а рішення атестаційної комісії про службову невідповідність прийнято без розгляду всіх матеріалів, які були зібрані під час проведення атестації, та ґрунтувалося на суб`єктивних враженнях від нетривалої співбесіди. Також позивач зазначав, що відповідачем при його звільненні не було враховано, що неприбуття його на службу було пов`язано з його тимчасовою непрацездатністю, а тому відсутні підстави для його звільнення з посади.

3. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду (суддя: В. К. Левицький) від 28 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Національної поліції України в частині проведення атестації ОСОБА_1 .

Визнано протиправними та скасовано протоколи ОП № 15.00006122.0035640 від 10 червня 2016 року та ОП № 15.00006367.0035640 від 21 червня 2016 року атестаційної комісії № 3 ГУНП в Чернівецькій області за результатами атестування (співбесіди) начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Москаленка В. В.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області по особовому складу № 125 о/с від 18 серпня 2016 року в частині призначення підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду оперуповноваженого Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, увільнивши від посади начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, з 18 серпня 2016 року.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області по особовому складу № 153 о/с від 26 вересня 2016 року в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 26 вересня 2016 року зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Поновлено позивача на посаді начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 18 серпня 2016 року.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 вересня 2016 року по 28 квітня 2017 року у сумі 29700,17 грн.

Постанова в частині поновлення позивача на посаді начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 2204,79 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Чернівецькій області.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

4. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2017 року скасовано в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Чернівецькій області по особовому складу №153 від 26 вересня 20016 року, поновлення ОСОБА_1 на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В задоволенні позову в цій частині відмовлено.

В решті постанову суду залишено без змін.

5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції у відмовленій частині позовних вимог, 09 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року, залишивши в силі постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2017 року.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження; відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року; встановлено строк для подачі заперечень на касаційну скаргу до 04 грудня 2017 року.

7. 29 листопада 2017 року на адресу Вищого адміністративного суду України надійшло клопотання від скаржника про зупинення виконання рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

8. Вищим адміністративним судом справа до розгляду не призначалася.

9. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

10. Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11. 16 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі № 824/778/16-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: Білоус О. В. - головуючий суддя, Шарапа В. М., Желтобрюх І. Л.).

12. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 528/0/78-19 від 30 травня 2019 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Білоуса О. В., що унеможливлює його участь у розгляді касаційної скарги.

13. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 травня 2019 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.

14. Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2020 року справу прийнято до свого провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

15. Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07 листопада 2015 року наказом ГУНП в Чернівецькій області № 3 о/с «По особовому складу», в тому числі ОСОБА_1 , який мав спеціальне звання підполковник міліції, призначено начальником Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, присвоївши йому спеціальне звання підполковник поліції.

16. З метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати свої можливості, Національною поліцією України прийнято наказ від 23 листопада 2015 року № 102 «Про організацію заходів з тестування особового складу Національної поліції України».

17. З метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, ГУНП в Чернівецькій області наказано провести атестування поліцейських Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області та підпорядкованих підрозділів атестаційними комісіями ГУ Національної поліції починаючи з 15 лютого 2016 року, про що винесено наказ № 117 від 11 лютого 2016 року, яким створено атестаційні комісії ГУНП № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7.

18. 03 червня 2016 року персональний склад атестаційних комісій № 1, № 2 та № 3 ГУНП в Чернівецькій області був затверджений наказом т.в.о. начальника підполковника поліції Пілігримом С. В . за № 584 та Головою Національної поліції України Деконаідзе Х . Засідання атестаційних комісій наказано проводити за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 54, з 09:00 год. до 18:00 год.

19. На підставі вказаних наказів проведено атестацію позивача, що підтверджується відповідним атестаційним листом та оформленими протоколами ОП № 15.00006122.0035640 від 10 червня 2016 року та ОП № 15.00006367.0035640 від 21 червня 2016 року.

20. Як вбачається з атестаційного листа, за висновком прямого керівника т.в.о. начальника ГУНП в Чернівецькій області від 07 червня 2016 року позивач відповідає займаній посаді. Водночас, згідно з висновком Атестаційної комісії № 3 ГУНП в Чернівецькій області від 21 червня 2016 року, підполковник поліції ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність.

21. На підставі протоколу атестаційної комісії від 10 червня 2016 року, підполковника поліції ОСОБА_1 призначено на посаду оперуповноваженого Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу ГУНП в Чернівецькій області, увільнивши від посади начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 18 серпня 2016 року, про що ГУНП в Чернівецькій області видано наказ «По особовому складу» № 125 о/с.

22. 12 вересня 2016 року т.в.о. заступника начальника УКЗ ГУНП в Чернівецькій області направив начальнику ГУНП в Чернівецькій області доповідну записку про призначення службового розслідування, оскільки позивач в порушення вимог пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) 26 серпня 2016 року та з 29 серпня 2016 року по 02 вересня 2016 року допустив прогул без поважних причин.

23. У зв`язку з вищевикладеним, 12 вересня 2016 року ГУНП в Чернівецькій області видано наказ № 354 «Про призначення та проведення службового розслідування», яким призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни позивачем, за результатами якого, складено висновок, який затверджений начальником ГУНП в Чернівецькій області 14 вересня 2016 року.

24. На підставі висновку службового розслідування, 14 вересня 2016 року ГУНП в Чернівецькій області видано наказ № 980 «Про покарання», яким наказано за грубе порушення службової дисципліни, оперуповноваженого Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області підполковника поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

25. За результатами службового розслідування, на підставі наказу ГУНП в Чернівецькій області від 14 вересня 2016 року № 980 «Про покарання», 26 вересня 2016 року відповідач - 1 видав наказ № 153 о/с «По особовому складу», яким відповідно до статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнив зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) підполковника поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГНПУ в Чернівецькій області з 26 вересня 2016 року.

26. Вважаючи проведену атестацію та звільнення протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

27. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачами не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності позивача займаній посаді, а також не доведено, що при прийнятті рішення (висновку) про невідповідність займаній посаді враховувались обов`язкові критерії, визначені пунктами 15, 16 розділу IV Інструкції про порядок проведення поліцейських від 17 листопада 2015 року, у зв`язку з чим суди дійшли висновку, що висновки атестаційної комісії № 3, оформлені протоколами ОП № 15.00006122.0035640 від 10 червня 2016 року та ОП № 15.00006367.0035640 від 21 червня 2016 року є необґрунтованими та не можуть бути покладені в основу прийняття відповідачем ГУНП в Чернівецькій області по особовому складу № 125 о/с від 18 серпня 2016 року в частині призначення підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду оперуповноваженого Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, увільнивши від посади начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області.

28. Крім того, суди не взяли до уваги посилання ГУНП в Чернівецькій області на незадовільні результати тестування як на обставину, що свідчить про службову невідповідність позивача, оскільки згідно положень Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських результати тестувань обов`язково враховуються атестаційною комісією, однак вони не мають вирішального значення та мають оцінюватись разом з іншими матеріалами, що були подані до атестування.

29. Також, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Чернівецькій області по особовому складу № 153 о/с від 26 вересня 2016 року в частині звільнення зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з 26 вересня 2016 року за пунктом 6 частини першої (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» та поновив ОСОБА_1 на посаді начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 18 серпня 2016 року.

30. Роблячи такий висновок суд першої інстанції виходив з того, що невихід працівника на роботу в зв`язку з незаконним переведенням не можна вважати прогулом без поважних причин та оскільки ГУНП в Чернівецькій області незаконно перемістило позивача на нижчу посаду, не роз`яснило його права і обов`язки та не проінформовало під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати; не ознайомило з правилами внутрішнього трудового розпорядку; не визначено робоче місце та не забезпечено його необхідними для роботи засобами, а тому невихід позивача на роботу не можна вважати прогулом без поважних причин.

31. Що ж стосується прогулу, суд першої інстанції з урахуванням показів свідків, а саме прокурора Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 , судово-медичного експерта Кельменецького відділення Чернівецького обласного бюро СМЕ ОСОБА_9 та ОСОБА_6 прийшов до висновку, що 26 серпня 2016 року позивач знаходився на робочому місці в м. Сокиряни. Крім того, на підставі даних профілактичного огляду за 2016 рік суд першої інстанції прийшов до висновку, що в період з 28 серпня 2016 року по 02 вересня 2016 року проходив диспансеризацію, медичні обстеження, консультації в медичних установах смт. Кельменці та м. Чернівці, у зв`язку з захворюванням, а тому ОСОБА_1 був відсутній на службі з поважних причин.

32. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів визначених апеляційними скаргами, підтримав висновок суду першої інстанції та водночас надав оцінку оскаржуваному рішенню в частині що стосується атестації позивача та незаконного його переведення на нижчу посаду.

33. Проте, щодо іншої частини позовних вимог суд апеляційної інстанції дійшов висновку про помилковість висновку суду першої інстанції з приводу поважності причин не виходу на службу, зазначивши, що перебування ОСОБА_1 26 серпня 2016 року на робочому місці не свідчить про фактичне виконання останнім своїх безпосередніх службових обов`язків, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції досліджено книги прийому-здачі чергувань, книги нарядів від 26 серпня 2016 року, які свідчать про відсутність позивача на роботі. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що у зв`язку з відповідними наказами відповідача, позивач фактично не міг виконувати обов`язки начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області 26 серпня 2016 року, а його спілкування зі свідками з приводу робочих питань поза межами службового кабінету не свідчить про виконання позивачем службових обов`язків.

34. Також апеляційний суд зазначив, що за період з 28 серпня 2016 року по 02 вересня 2016 року в матеріалах справи відсутні довідки, оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, а записи в медичній карті ОСОБА_1 не свідчать про непрацездатність останнього, оскільки підтверджують факт звернення до медичної установи, що само по собі не свідчить про факт хвороби.

35. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для скасування наказу ГУНП в Чернівецькій області по особовому складу № 153 о/с від 26 вересня 2016 року, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді прогулу.

36. З урахуванням викладеного, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалюючи нове - про відмову у задоволенні позовних вимог в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу ГГУПН в Чернівецькій області по особовому складу № 153 від 26 вересня 20016 року, поновлення ОСОБА_1 на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, дійшов висновку, що оскаржуваний наказ є правомірним та прийнятий відповідачем відповідно до норм чинного законодавства.

37. Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 про зміну постанови суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18 серпня 2016 року по 28 квітня 2017 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки судом апеляційної інстанції скасовано постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу ГУПН в Чернівецькій області по особовому складу № 153 від 26 вересня 20016 року, поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

38. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджуються з висновками суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

39. Зокрема скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції не досліджуючи безпосередніх прямих обов`язків позивача, припустився помилки в оцінці обставин справи щодо здійснення прогулу позивачем 26 серпня 2016 року, оскільки відповідно до функціональних обов`язків начальника Сокирянського ВП КВП ГУНП в Чернівецькій області не передбачено ведення чи заповнення книги прийому-здачі чергувань та книги нарядів. Скаржник також не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо прогулу за період з 28 серпня 2016 року по 02 вересня 2016 року, оскільки вважає, що позивач, як сторона, яка ініціювала вирішення даного спору в суді надала відповідні медичні картки, на період поважності відсутності на роботі, однак, в цій частині надати відповідно довідки чи спростувати їх мав би роботодавець, адже саме він доводить ту обставину, що ОСОБА_1 , допустив таке порушення як «прогул» при цьому, що суд і з власної ініціативи міг би витребувати довідки на підтвердження чи спростування наявності поважних причин не виходу на роботу. Окрім того скаржник наголошує на тому, що суд апеляційної інстанції вказав дату 28 серпня 2016 року, однак дана дата, а точніше день згідно календаря є неділя-вихідний. За таких обставин, висновки суду апеляційної інстанції щодо наявності прогулу не відповідають фактичним обставинам справи.

40. Крім цього, скаржник у касаційній скарзі здійснює виклад обставин справи та надає їм відповідну оцінку, цитує норми процесуального та матеріального права, та висновки суду першої інстанції, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

41. Враховуючи положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року.

42. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

43. Колегія суддів зазначає, межами розгляду цієї справи є перевірка правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права щодо частини позовних вимог, а саме визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Чернівецькій області по особовому складу № 153 від 26 вересня 2016 року, поновлення ОСОБА_1 на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

44. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

45. Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

46. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), відповідно до статті 3 якого у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

47. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

48. У відповідності до статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

49. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

50. Частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

51. Частина перша статті 59 Закону № 580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

52. Стаття 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим законом та іншими нормативно-правовими актами.

53. Пункт 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII зазначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону.

54. На момент порушень службової дисципліни з боку позивача Дисциплінарний статут Національної поліції не набрав чинності.

55. Згідно з пунктом 9 Розділу ІІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року № 901-VIII, до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

56. Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут). Цей Статут визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

57. Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

58. У статті 2 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

59. За змістом частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

60. За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

61. У статті 12 Дисциплінарного статуту зазначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність;6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

62. Положеннями пункту 1, 2, 4, 5, 6, 10, 12 статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

63. З метою належної організації заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, попередження надзвичайних подій за участю особового складу, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а також підвищення ефективності роботи підрозділів кадрового забезпечення наказом МВС, затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230 (далі - Інструкція).

64. У відповідності до положень пункту 6.3 Інструкції затверджені права осіб рядового та начальницького складу (РНС) органів внутрішніх справ України, а саме: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування, брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування, висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять), відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України, оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення - забороняється.

65. Судами встановлено, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став факт відсутності його на службі без поважних причин (вчинення прогулів) зокрема, 26 серпня 2016 року, а також з 29 серпня 2016 року по 02 вересня 2016 року.

66. Відповідно до пункту 24 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у даному випадку прогулом без поважної причини визнається: перебування працівника без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня поза межами організації чи структурного підрозділу де він відповідно до трудових обов`язків має виконувати доручену йому роботу.

67. Судами встановлено, що з 16 серпня 2016 року по 20 серпня 2016 року та з 21 серпня 2016 року по 25 серпня 2016 року позивач перебував на амбулаторному лікуванні, стати до роботи повинен 26 серпня 2016 року, а з 05 вересня 2016 року по 12 вересня 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні, стати до роботи повинен 13 вересня 2016 року.

68. Судом першої інстанції допитано свідків, які підтвердили що 26 серпня 2016 року позивач знаходився на робочому місці в м. Сокиряни, на підставі чого суд прийшов до висновку, що позивач не вчинив прогул 26 серпня 2016 року.

69. Про те, колегія суддів не погоджується з вказаним та вважає правильним зазначення судом апеляційної інстанції про те, що перебування ОСОБА_1 на робочому місці не свідчить про фактичне виконання останнім своїх безпосередніх службових обов`язків, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції досліджено книги прийому-здачі чергувань, книги нарядів від 26 серпня 2016 року, які свідчать про відсутність позивача на роботі.

70. Крім того, судом апеляційної інстанції досліджено наказ ГУНП в Чернівецькій області від 14 липня 2016 року № 100, згідно якого тимчасове виконання обов`язків начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області покладено на заступника начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області Бандуряка Р. М. , а тимчасове виконання обов`язків заступника начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області покладено на начальника сектору Сокирянського відділення Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області Кримінського О. М .

71. Згідно пункту 15 Положення про Сокирянський ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, у разі відсутності начальника Сокирянське відділення поліції його повноваження виконує заступник начальника відділення поліції.

72. Враховуючи те, що заступнику начальника Сокирянського ВП Кельменецького ВП ГУНГІ в Чернівецькій області Бандуряк Р. М. , згідно наказу ГУНП в Чернівецькій області від 19 серпня 2016 № 130 о/с надано частину чергової відпустки за 2016 рік з 19 серпня по 29 серпня 2016 року, обов`язки Бандуряк Р. М. , як т.в.о начальника Сокирянського відділення поліції відповідно до вимог вищевказаного положення виконував Кримінський О. М. , будучи т.в.о. заступника начальника Сокирянського відділення поліції.

73. Отже, суд апеляційної інстанції прийшов до вірного висновку, що вищевказані обставини спростовують висновки суду першої інстанції та свідчать про те, що фактично позивач не міг виконувати обов`язки начальника Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області 26 серпня 2016 року, а його спілкування зі свідками з приводу робочих питань поза межами службового кабінету не свідчить про виконання позивачем службових обов`язків.

74. Також, суд касаційної інстанції погоджується з тим, що обставини щодо відсутності позивача на службі в період з 28 серпня 2016 року по 02 вересня 2016 року, у зв`язку з захворюванням спростовуються доказами наявними в матеріалах справи, а саме листом ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області» від 12 вересня 2016 року №33/46-473, згідно якого позивач в період з 18 серпня 2016 року по 12 вересня 2016 року за медичною допомогою не звертався, а 29 серпня 2016 року пройшов щорічний профілактичний медичний огляд та визнаний здоровим та листом КУ «Кельменецька центральна районна лікарня» від 12 вересня 2016 року № 1622, яким підтверджується, що позивач 05 вересня 2016 року о 16:30 поступив у терапевтичне відділення Кельменецької ЦРЛ.

75. Крім того, листом ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області» від 27 січня 2017 року № 33/46-86 підтверджується, що 29 серпня 2016 року позивач пройшов диспансеризацію та оглянутий лікарями з уточненням графіку прийому лікарів, згідно якого останні працюють до 15:00 - 15:30 год. Також зазначено, що в період з 30 серпня 2016 року по 02 вересня 2016 року відсутні записи про звернення позивача до медичної установи, а на час проходження медичного огляду довідка про тимчасову непрацездатність не видається.

76. Відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

77. Згідно пункту 2.19. цієї ж Інструкції, особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов`язковим зазначенням часу проведеної консультації.

78. Суд апеляційної інстанції цілком обґрунтовано звернув увагу, що за період з 29 серпня 2016 року по 02 вересня 2016 року в матеріалах справи відсутні довідки, оформлені відповідно до вказаних вимог, а записи в медичній карті ОСОБА_1 не свідчать про непрацездатність останнього, оскільки підтверджують факт звернення до медичної установи, що само по собі не свідчить про факт хвороби.

79. З урахуванням вищевикладеного, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для скасування наказу ГУНП в Чернівецькій області по особовому складу № 153 о/с від 26 вересня 2016 року, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді прогулу.

80. За таких обставин та враховуючи те, що служба в органах поліції за своїм характером та специфікою має базуватися на високій свідомості та підвищеному почуттю відповідальності, Верховний Суд вважає, що в спірних правовідносинах відповідач, приймаючи оспорюваний наказ ГУНП в Чернівецькій області по особовому складу № 153 о/с від 26 вересня 2016 року, діяв обґрунтовано, на підставі та в межах повноважень, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині відсутні. Стосовно вимог про поновлення позивача на роботі стягнення заробітної плати Суд зазначає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про скасування наказу № 153 о/с від 26 вересня 2016 року.

81. Отже, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області по особовому складу №153 від 26.09.20016 року , поновлення ОСОБА_1 на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

82. Крім цього, колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

83. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Росії», «Нєлюбін проти Росії»), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

84. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

85. Оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанцій під час розгляду та ухвалення оскаржуваного судового рішення, та їм була надана належна правова оцінка, жодних аргументів, які б доводили порушення судом норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведено.

86. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі про часткове задоволення позовних вимог.

87. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

88. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

89. Отже, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишенню без змін.

90. Відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року у справі № 824/778/16-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов