Справа № 120/3424/19-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3424/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук Ірина Миколаївна

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

03 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Совгири Д. І. Франовської К.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тростянецької селищної ради Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року (рішення ухвалене суддею Поліщук І.М. 09.12.19 року в м.Вінниця, повний текст судового рішення складено 16 грудня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати припис від 15.08.2019 року, виданий головою постійної депутатської комісії з питань земельних відносин, раціонального природокористування та охорони навколишнього середовища Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області Марингоса Володимира Івановича;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що у голови комісії з питань земельних відносин, раціонального природокористування та охорони навколишнього середовища Тростянецької селищної ради були відсутні повноваження щодо винесення оскаржуваного припису. Також зазначає, що при зверненні до суду з позовом скористався послугами адвоката, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 01 вересня 2019 року та просив стягнути на його користь понесені судові витрати.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано припис Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області від 15.08.2019 року. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області судові витрати в розмірі 768,40 грн у вигляді сплаченого судового збору, 861,12 грн витрат пов`язаних із прибуттям до суду, та 1500 грн витрати, понесених на правничу допомогу адвоката.

Не погодившись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноти з`ясування обставин справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати судове рішення, ухваливши нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що 15.08.2019 року головою постійної депутатської комісії з питань земельних відносин, раціонального природокористування та охорони навколишнього середовища Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області видано припис, яким селищна рада зобов`язує ОСОБА_1 в місячний термін привести в належний стан земельну ділянку та прилеглу територію на відстані 10 метрів по периметру (покосити бур`яни) по вул АДРЕСА_1 , яка була надана йому для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Цим приписом позивачу доведено про те, що в разі невиконання вказаних заходів він буде притягнутий до адміністративної відповідальності згідно ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що припис від 15.08.2019 року не є законним, оскільки винесений головою постійної депутатської комісії з питань земельних відносин, раціонального природокористування та охорони навколишнього середовища Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області за відсутності у останнього належних на те повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає таке.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" (надалі - Закон №280/97) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 2 Закону №280/97 передбачено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 47 Закону України, від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні", постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Відповідно до ч. 10 статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" за результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації.

Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії.

Рішенням 1 сесії Тростянецької селищної ради Вінницької області 7 скликання "Про постійні комісії Тростянецької селищної ради" від 17.05.2018 року №11 створено постійні комісії селищної ради та прийнято за основу положення про постійні комісії, зокрема постійну комісію з питань земельних відносин, раціонального природокористування та охорони навколишнього середовища.

Відповідно до п.1.1 Положення про постійні комісії Тростянецької селищної ради, затвердженого рішенням від 17.05.2019 №11 (далі - Положення), постійна комісія Тростянецької селищної ради (далі - постійна комісія) є органом ради, що обирається з числа її депутатів для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до відання ради, здійснення контролю за виконанням рішень ради, контролю за рішеннями виконавчого комітету.

Постійна комісія підзвітна Тростянецькій селищній раді та відповідальна перед нею (п. 1.4 Положення).

Згідно із п. 2.1 Положення, основним завданням постійної комісії є розробка та попередній розгляд проектів рішень, що виносяться на розгляд ради, підготовка висновків з питань, які планується винести на розгляд ради.

Відповідно до п. 2.6 Положення, за результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" у спосіб, визначений Регламентом ради.

Колегія суддів наголошує на необхідності дотримання органом владних повноважень встановленої законом процедури прийняття відповідного акту, проте, звертає увагу, що саме по собі порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, ані Положенням про постійні комісії Тростянецької селищної ради, затвердженим рішенням від 17.05.2019 №11, ані ст.47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не передбачено наявність у постійних комісій селищної ради повноважень на винесення приписів зобов`язального характеру від імені відповідної селищної ради.

Враховуючи вищевикладене колегія судів погоджується з висновками, наведеними в рішенні суду першої інстанції щодо того, що винесення приписів зобов`язального характеру не належить до повноважень голови постійної депутатської комісії з питань земельних відносин Тростянецької селищної ради Вінницької області.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо недотримання судом першої інстанції приписів ст.2 КАС України в частині неналежного з`ясування чи прийнято відповідачем оскаржуваний припис на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо віднесення до кола повноважень голови постійної комісії селищної ради винесення приписів зобов`язального характеру.

Щодо доводів скаржника про те, що спірним приписом не порушено права позивача, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України).

У цій справі спірні правовідносини виникли стосовно правомірності дій голови постійної комісії селищної ради щодо винесення приписів зобов`язального характеру, а саме вимоги до позивача в місячний термін привести в належний стан земельну ділянку та прилеглу територію на відстані 10 метрів по периметру (покосити бур`яни) по вул. Молодіжна, яка була надана йому для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також попередження, що в разі невиконання вказаних заходів він буде притягнутий до адміністративної відповідальності згідно ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви та з висловлених позивачем у ході розгляду справи доводів вбачається, що основним мотивом звернення до суду стало порушення його права як власника земельної ділянки, належне використання якої власником презюмується, без проведення уповноваженим органом обстеження земельної ділянки на предмет її неналежного використання та забур`янення, стверджувати факт неналежного землекористування та попереджати про притягнення до адмінвідповідальності.

Колегія суддів також враховує, що у рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

У вказаній справі протилежного не встановлено, позаяк позивач неодноразово звертався до відповідача із запитами, проте відповідач оскаржуваний припис не відкликав та про відсутність підстав щодо його розуміння як такого, що не є обов`язковим до виконання позивач не повідомив.

Щодо заяви позивача про стягнення з відповідача судових витрат у даній справі, суд виходить з такого.

Встановлено, що 14 лютого 2020 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області та заява про стягнення на користь позивач за рахунок бюджетних асигнувань Тростянецької селищної ради Вінницької області понесених судових витрат.

В силу приписів частини першої та третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Слід також зазначити, що положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

За матеріалами справи встановлено, що в судах першої та апеляційної інстанції інтереси позивача у справі №120/3424/19-а представляє адвокат Новак Денис Миколайович, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №69 від 04.07.2012 року.

Між адвокатом та позивачем укладено договір про надання правової від 01.09.2019 року, його предметом є надання ОСОБА_2 ("Адвокат") правової допомоги на умовах, передбачених цим договором, а саме: здійснювати представництво інтересів ОСОБА_1 ("Клієнт") в суді при розгляді справи за позовом до Тростянецької селищної ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування припису.

Пунктом 4.1 договору визначено, що за надання правової допомоги в рамках цього договору клієнт сплачує адвокату гонорар.

Розмір гонорару зазначається у Додатку 1 до цього договору (пункт 4.2 договору).

11 лютого 2020 року сторонами договору підписано акт прийому-передачі наданих послуг. Цей акт підтверджує те, що в рамках виконання умов договору та додаткової угоди №1 до договору б/н від 01.09.2019 про надання правової допомоги, адвокатом надано клієнту наступні юридичні послуги: консультація щодо апеляційної скарги -315,30 грн, підготовка - складання відзиву на апеляційну скаргу - 2102 грн, заява про стягнення судових витрат - 525 грн. Усього - 2942,80 грн.

Сторонами вказаного договору погоджено розрахунок судових витрат, який долучено до заяви.

Факт сплати означеної сторонами договору суми стверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 07.02.2020 року, копія якого містить у справі.

Відповідач будь-яких доказів щодо неспівмірності суми понесених витрат не надав до суду апеляційної інстанції не надав.

Враховуючи наявні в матеріалах справи: договір про надання правової (правничої) допомоги з додатком, акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги, свідоцтв про право на зайняття адвокатською діяльністю та квитанцію до прибуткового касового ордеру , а також враховуючи складність справи, колегія суддів вважає, що понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2942,80 грн. є співмірними і обґрунтованими та підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Тростянецької селищної ради Вінницької області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року - без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2942 (дві тисячі сорок дві гривні) 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Тростянецької селищної ради Вінницької області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 березня 2020 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Совгира Д. І. Франовська К.С.