Справа № 640/22572/19
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року м. Київ № 640/22572/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Смолія І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києва державної адміністрації, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києва державної адміністрації (надалі також - відповідач-1), Державної казначейської служби України (надалі також - відповідач-2), в якому просить:

визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києва державної адміністрації в частині відмови ОСОБА_1 видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи незаконими;

зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києва державної адміністрації видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;

визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києва державної адміністрації такими, що спричиняють дискримінацію ОСОБА_1 ;

стягнути з держава Україна через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди у розмірі 10000грн.

Позивач зазначає, що є інвалідом ІІІ групи, проживала в АР Крим з 2005 року до червень 2014 року. Після окупації АРК Російською Федерацією, вирішив не набувати громадянства Російської Федерації та не отримувати паспортний документ РФ та 27.06.2017 покинув територію АР Крим.

Починаючи з 27.11.2017 позивачка зареєстрована у Центрі обліку бездомних громадян ( АДРЕСА_6 ). У травні 2019 року позивач звернулася до управління праці і соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою щодо оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Однак, у видачі довідки було відмовлено шляхом надання листа № 239 від 15.11.2017.

Як зазначено у позові, позивач прожив у Криму за адресою: АДРЕСА_4 , але у зв`язку з анексією Криму, виїхав до м.Києва. Проживання в АР Крим підтверджуються повістками про виклик до суду в кримінальній справі, рішенням суду від 21.06.2015, вироком суду від 18.06.2013, виконавчим листом від 20.07.2006, листом від 24.07.2014 №С-141 (а.с. 30-56).

Відтак, як зазначає позивач, сукупність вказаних обставин підтверджує його перебування в АР Крим на час виникнення обставин, з якими Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" пов`язує набуття нею статусу внутрішньо переміщеної особи внаслідок подальшого переміщення на територію Україна, яка контролюється владою України.

Враховуючи наведене у сукупності позивачка вважає відмову відповідача протиправною та просить задовольнити позов.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що у паспорті позивача відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання на території тимчасово окупованої АР Крим на момент виникнення обставин, зазначених у ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та надані документи не підтверджують факт проживання позивача на дату тимчасової окупації АР Крим - 20.02.2014. Підставою для відмови у зв`язку з цим є положення п. 8 Порядку, затвердженого постановою КМ України від 01.10.2014 № 509.

Відтак, відповідач вважає, що діяв у відповідності до вимог законодавства та правомірно відмовив у видачі довідки позивачу, про що було повідомлено позивача листом від 11.10.2019 №01-05/6358.

Ухвалою від 27.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, позивач через свого представника звернуся до відповідача із заявою про реєстрацію внутрішньо переміщеною особою та про видачу відповідної довідки.

У заяві зазначено та підтверджується матеріалами справи, що позивач народився 04.04.1970, має паспорт НОМЕР_1 , виданий Солом`янським РВ ГУ ДМС України в місті Києві та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 . Дата видачі - 26.01.2013. Має пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 від 24.09.2019.

У заяві зазначено, фактичне місце проживання/перебування на час подання заяви - АДРЕСА_5 .

Позивачем зазначено, що останнє зареєстроване місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, визначені є: АР Крим АДРЕСА_4 .

З копію паспорту позивача вбачається, що місце проживання позивачки - АДРЕСА_6 (а.с.27).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 цього ж Закону адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону (ч. 1 ст. 4 Закону).

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 2 ст. 4 Закону).

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 4 Закону).

Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

Разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини (ч. 7 ст. 4 Закону).

У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

У передбаченому абзацом третім цієї частини випадку уповноважений орган, визначений частиною третьою цієї статті, зобов`язаний розглянути заяву про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, яке підписується керівником цього органу.

Відповідно до ч. 10 ст. 4 Закону заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення;

4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.

Особа має право звернутися із заявою повторно, якщо у неї з`явилися підстави, визначені у статті 1 цього Закону, або усунуті підстави для відмови у видачі довідки, передбачені цією статтею, чи оскаржити рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до суду.

У свою чергу, відповідно до п. 8 Порядку, затвердженого постановою КМ України № 509 від 01.10.2014 заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; 3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); 4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; 5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Оцінюючи встановлені судом обставини у взаємозв`язку з наведеними вище нормами права України, суд приходить до висновку, що у даному випадку відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України позивачем не доведено обставин, з якими наведені вище норми права передбачають набуття особою статусу внутрішньо переміщеної особи.

Так, з копії паспорту позивача вбачається, що позивач не має зареєстрованого місця проживання/перебування на території АР Крим. З копії 11-ої сторінки паспорту вбачається, що позивач має зареєстроване місце проживання у м. Києві.

Слід додати, що позивачем не надано жодних доказів того, ним орендувалося певне житло в АР Крим станом на 20.02.2014, чи позивач був власником житла, у т.ч. будь-яких доказів проживання у гуртожитку чи готелі, відсутні будь-які докази того, що у цей період позивачка проживала у сестри (довідки житлово-експлуатаційних служб/контор тощо), у взаємозв`язку з чим надані копії певних документів, зазначених вище, жодним чином не підтверджують факту проживання позивачки до 20.02.2014, станом на цю дату та після цієї дати на території АР Крим та самі по собі надані документи жодним чином не підтверджують наявність фактів, які зумовлюють отримання статусу внутрішньо переміщеної особи.

До цього слід додати, що в силу ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 2 ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Таким чином, як кожна окремо, так і у сукупності надані копії певних паперів навіть опосередковано не доводять проживання позивачки у АР Крим до, станом на 20.02.2014 та після цієї дати.

Відтак, в порядку ч. 1 ст. 77 КАС України позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

У той же час, суд приходить до висновку, що оскаржувані дії відповідача щодо, є обґрунтованими у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання відмови відповідача протиправною та, відповідно, відсутні підстави для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 - 11, 14, 19, 72 - 77, 90, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій