Справа № 140/2458/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2458/19 пров. № 857/13096/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року, прийняте суддею Мачульським В.В. у місті Луцьку у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Касма» до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Касма» ( надалі ТзОВ «Касма», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Рівненської митниці ДФС (надалі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000435/2 від 18.03.2019 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року позов задоволений.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що транспортний засіб придбано за договором купівлі продажу та оплата проведена позивачем у повному обсязі (рахунок фактура №998 від 10.01.2019 року). Згідно з умовами контракту, доставка транспортного засобу здійснювалася за умовами поставки DAP Інкотермс 2010, а тому ціна, визначена в інвойсі включає в себе усі необхідні платежі.

Покликання відповідача на розбіжності в поданих документах, що учасником по придбанню транспортного засобу позивача фігурує третя особа, спростовуються тим, що третя особа здійснювала доставку на виконання доручення фірми продавця UAB «IDLIJA». Причому, рахунок на товар виданий саме вказаною фірмою і кошти сплачені за транспортний засіб в касу цієї ж фірми.

Відповідач покликається також на інформацію з мережі Інтернет, проте, остання не є офіційною, а носить лише рекомендаційний характер.

Відповідач ні в запиті, ні в спірному рішенні не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, не зазначив, які саме відомості відсутні.

Також, матеріали справи не містять того, що відповідач провів необхідну консультацію та те, що виконав обов`язок щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Рівненська митниця ДФС подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що митну вартість транспортного засобу декларантом заявлено за основним методом на рівні 10 800 доларів США. За результатами опрацювання додатково поданих документів позивачем на запит встановлено, що фактурна вартість транспортного засобу становить 10 000 доларів США, а статистична вартість визначена за 6 методом на рівні 14143,55 євро. Тобто, фірмою при купівлі транспортного засобу з метою його подальшого продажу було затрачено значно більші кошти, ніж в сумі 10 000 доларів США. Крім того, понесені витрати на доставку.

Також з матеріалів справи встановлено, що одержувачем даного транспортного засобу у Литві є інша юридична особа, а не UAB «IDLIJA», яка фігурує продавцем транспортного засобу позивачу.

Обмотивовано неможливість застосування перших п`яти методів визначення митної вартості транспортного засобу.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

ТзОВ «Касма» у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що відповідач не довів, що з номеру лоту можна встановити кінцеву ціну, за якою придбано транспортний засіб. Наведено спростування щодо компанії продавця не UAB «IDLIJA». В подальшому маються покликання на мотивацію, викладену в оскаржуваному судовому рішенні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що між ТзОВ «Касма» (покупець) та ЗАТ «ІДЛІЯ» (UAB «IDLIJA») (продавець) укладено контракт від 02.11.2018 року № 11/18 PR, відповідно до умов якого, продавець зобов`язується поставити покупцю, а покупець оплатити, зокрема, автомобілі легкові, вантажні нові та бувші у використанні. Поставки здійснюються на умовах DAP Луцьк, Ковель, Рівне, Сарни, Нововолинськ, Дубно згідно правил Інкотермс за редакцією 2010 року за домовленістю сторін. Продавець проводить поставку товару партіями. Розрахунки за поставлений товар здійснюються на умовах післяоплати протягом 365 календарних днів з моменту поставки. Можлива попередня оплата згідно інвойсів (а.с.21-26).

15.02.2019 року ЗАТ «ІДЛІЯ» (Литва) поставило ТзОВ «Касма» транспортний засіб автомобіль марки AUDI, модель Q5 PREMIUM, календарний рік випуску 2015, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна бензиновий, тип кузова універсал колісна формула 4х4, за ціною 10 800,00 доларів США, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу серії ІС № 0026 (а.с.18).

06.03.2019 року декларантом ТзОВ «Касма» з метою митного оформлення придбаного транспортного засобу було подано до Рівненської митниці ДФС митну декларацію №UA204010/2019/208170, у якій митна вартість товару була визначена за основним методом у розмірі 10 800,00 доларів США.

Для підтвердження митної вартості декларантом до митної декларації додано такі документи (графа 44 та доповнення №1): договір купівлі-продажу транспортного засобу серії ІС № 0026 (а.с.18); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.01.2019 року № 9948; контракт від 02.11.2018 року № 11/18 PR; довідку від 05.03.2019 року № 05.03.2019-4, оголошення та митну декларацію країни-відправлення 19LTLC0100IM01F031 від 12.02.2019 року.

Посадовою особою митниці направлено електронне повідомлення декларанту про необхідність надання додаткових документів, а саме: виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни товару, на заявлених комерційних умовах поставки з врахуванням пункту 5.1 Контракту від 02.11.2018 року, висновку про вартісні та якісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, копії митної декларації країни відправника. Відповідно до частини шостої статі 53 МК України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (а.с15).

Судом встановлено, що 07.03.2019 року декларантом на вимогу органу доходів і зборів подано такі документи: литовська імпортна митна декларація 19LTLC0100IM01F031 від 12.02.2019 року, скрін оголошення з мережі Інтернет (сайт autoplius.lt), лист від 07.03.2019 року №1, комерційний рахунок №9948 від 10.01.2019 року.

18.03.2019 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000435/2. У вказаному рішенні відповідачем зазначено наступне.

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів таких як: виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості імпортованого КТЗ; копію митної декларації країни відправлення у належній якості; висновок експерта авто товарознавця щодо вартості імпортованого КТЗ із врахуванням технічного стану транспортного засобу, терміну його експлуатації, комплектації, пробігу (сервісна книжка з відмітками, результати досліджень НДЕКЦ, тощо).

Відповідно до частини шостої статі 53 МК України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

За результатом проведеної відповідно до частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України. Вартість транспортного засобу визначено на підстав положень ДМСУ від 13.10.2005 року № 885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів», наказу ДФСУ від 11.09.2015 року № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» за рівнем митної вартості 16791,75 доларів США, з врахуванням вартості транспортування від м. Клайпеда (Литва) до пункту перетину кордону України (п/п Шегині-Медика, Львівська область. Числове значення митної вартості товару з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 449387,22 грн. або у валюті 16791,75 доларів США.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Відповідач не надав суду жодних доказів з приводу застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів. При цьому, не підтверджено доказами неможливість застосування в спірних правовідносинах кожного наступного методу, перелік яких визначено частиною 1 статті 57 Митного кодексу України.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Колегія суддів звертає увагу на те, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Зі змісту положень розділу ІІІ («Митна вартість товарів та методи її визначення») Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22 жовтня 2019 року (справа № 140/231/19).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що неподання декларантом запитуваних Митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість автомобіля визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.06.2019 року у справі №803/337/17.

Із наявних у матеріалах справи договору купівлі-продажу транспортного засобу серії ІС № 0026 від 15.02.2019 року (інвойсу) вбачається, що ТзОВ «Касма» придбало транспортний засіб автомобіль марки AUDI, модель Q5 PREMIUM, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна бензиновий, тип кузова універсал колісна формула 4х4, у компанії UAB «IDLIJA» (Литва) за ціною 10 800,00 доларів США .

Оплата за вказаний автомобіль проведена позивачем у зазначеній сумі в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням (рахунком-фактурою) №998 від 10.01.2019 (а.с.19).

Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 року в справі №803/776/17 дійшов до висновку про те, що рахунок - фактура є фактично розрахунково платіжним документом, передбачає встановлення певних сум до оплати покупцеві за товар, що поставляється

Згідно з умовами контракту, доставка товару здійснювалась за умовами поставки DAP Рівне. Умови поставки DAP Інкотермс 2010, що перекладається «поставка в пункті». Тобто, вказана назва пункту призначення означає, що продавець виконав свої зобов`язання щодо поставки, коли надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту. Згідно з умовами поставки Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в пункт призначення, виконати експортне митне оформлення для вивезення товару з оплатою експортних мит і зборів у країні відправлення. Продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні.

Ціна DAP означає, що контрактна (інвойсова) ціна за товар, включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів та вартості доставки (фрахту) до пункту призначення.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що ціна, визначена в інвойсі включає в себе усі необхідні платежі.

Отже, вказаним документом підтверджується факт сплати позивачем коштів в зазначеній сумі в готівковій формі на рахунок продавця за придбаний транспортний засіб та не містить в собі будь-яких розбіжностей в числових значеннях, вартості автомобіля.

Апеляційний суд враховує також позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23 липня 2019 року у справі №1140/3242/18, де суд відхилив доводи митного органу про відсутність документів, що підтверджують оплату товару, як підставу виникнення сумнівів щодо митної вартості товару, оскільки у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).

Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Касма» купляло імпортований транспортний засіб у UAB «IDLIJA», усі товаросупровідні документи оформлені саме цією компанією. Також, позивач не був учасником аукціону. Сумніви митного органу ґрунтуються виключно на підставі відомостей з сайту мережі Інтернет.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що інформація з мережі Інтернет не є офіційною інформаціє, а носить лише рекомендаційний характер, та не може бути тим беззаперечним доказом щодо неправильного визначення декларантом митної вартості товару.

Суд також звертає увагу на те, що під час виставлення імпортованого автомобіля на аукціон, йому присвоюється номер лоту. Витяг із аукціонних торгів не може засвідчити те, чи був проданий автомобіль та за якою саме кінцевою ціною

З приводу покликання апелянта на те, що одержувачем імпортованого транспортного засобу є інша юридична особа, зокрема, «OUSAUSKIENES KOMERCINE FIRMA», колегія суддів зазначає, що наявними у матеріалах справи документами підтверджено, що ТзОВ «Касма» придбало імпортований транспортний засіб у Литовської фірми UAB «IDLIJA». Не відображення компанії UAB «IDLIJA» в окремих митних деклараціях зумовлено тим, що компанія користується послугами митного представника компанією «L. Olisauskienes Komercijos Firma». Компанія UAB «IDLIJA» імпортує транспортний засіб з США у Литву без завершення процедури імпорту.

З урахуванням зазначених вище обставин колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що контролюючий орган, визначаючи необхідним застосування одного із другорядних методів визначення митної вартості товарів, виходив виключно із аргументів, які при їх системному аналізі не можуть належним чином підтвердити обґрунтованість застосовуваного методу. Неправильний вибір необхідного до застосування методу визначення митної вартості товарів призвів до незаконності проведеного митним органом коригування митної вартості товарів. Як наслідок, митницею порушено вимоги принципу обґрунтованості при виконанні покладених на неї обов`язків.

За таких обставин, відповідачем не доведено наявності у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару, а саме заявлення позивачем неповних та/або недостовірних відомостей про його митну вартість та відсутність у документах, поданих до митного оформлення, відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена, або підлягає сплаті за товари.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Рівненською митницею ДФС, з урахуванням приписів ст. 53-55 МК України, було протиправно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000435/2 від 18.03.2019 року, відтак, таке підлягає до скасування.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року у справі № 140/2458/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 05.03.2020 року