Справа № 463/10247/19
Суддя: Шеремета Г. І.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/463/24/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Шеремети Г.І.

з участю секретаря с/з - Козак О.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Бацика Володимира Васильовича (, зареєстроване в реєстрі місцезнаходження: м.Львів, просп.Свободи, 24, фактичне місцезнаходження: м.Львів, пл..Ринок, 1; 79008, м.Львів, вул.Зелена, 9), про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ №33802 від 21.11.2019 року, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ №33802, винесену 21.11.2019 року інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги мотивує тим, що 21.11.2019 року інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради було складено відносно нього постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ №33802 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та порушення вимог п.15.10б ПДР, а саме: 21.11.2019 року о 11.30 год. по вул.Листопадового Чину, 22 здійснив стоянку транспортним засобом на трутуарі. Оскаржуваною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Вказану постанову вважає незаконною, необґрунтованою та винесеною за відсутності доказів його вини, оскільки інкриміноване йому порушення не вчиняв, так як у вказаний в постанові час автомобілем керував не він, а його дружина ОСОБА_2 , яка змушена була залишити автомобіль на краю трутуару, оскільки місць для паркування поблизу Львівського університету, де працює позивач із дружиною, не було. При цьому автомобіль було залишено із простором біля 2-х метрів для вільного проходу пішоходів, жодних складнощів для їх проходу не було. З метою захисту свого порушеного права звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, та просив у зв`язку з цим позов задоволити. Крім того, пояснив суду, що у відповідності до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 18.07.2019 року при розгляді справи №2165226/16-а, зазначено, що належним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення. Однак, відповідні заміри інспектором з паркування не проводились, оскільки про це ні у повідомленні, ні в оскаржуваній постанові не зазначено. А відтак відсутність таких замірів, на думку позивача, не дає можливості перевірити чи було дотримано дистанції 2 метри для руху пішохід. Також позивач зазначив про те, що на вул.Листопадового Чину не має жодних забороняючи знаків зупинки чи стоянки. Більше того, зазначена вулиця не включена до затвердженого ухвалою Львівської міської ради №2683 від 07 грудня 2017 року переліку ділянок вулично-дорожньої мережі, на яких паркування транспортних засобів призводить до зменшення пропускної спроможності та суттєво перешкоджає або може суттєво перешкоджати дорожньому руху, або створювати загрозу безпеці руху.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином. До судового засідання подав відзив на позов, згідно якого просив в задоволенні позову відмовити з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Зазначив, що інспектором з паркування при винесенні оскаржуваної постанови дотримано усіх вимог закону та така складена за наявності обставин, які свідчили про факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Позивача притягнуто до відповідальності, як власника транспортного засобу, що відповідає положенням ст.14-2 КУпАП. Вказаний транспортний засіб знаходився на трутуарі, при цьому у місці не позначеному відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, а відтак відповідач вважає, що позивача порушив вимоги п.15.10б ПДР. Тому вважає, що положення п.15.10в ПДР, згідно якого стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м, потрібно застосовувати лише разом з п.15.10б ПДР, згідно якого стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками). Крім того, просив проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача та при прийнятті рішення врахувати зазначені у відзиві на позов обставини.

Ухвалою судді від 13.01.2020 року справу позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши думку позивача, оглянувши матеріали справи, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.246 КАС України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.11.2019 року інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради було складено відносно позивача ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ №33802 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та порушення вимог п.15.10б ПДР, а саме: 21.11.2019 року о 11.30 год. по вул.Листопадового Чину, 22 водій транспортного засобу марки «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив стоянку транспортним засобом на тротуарі. Оскаржуваною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (а.с.53).

Статтею ст.122 КУпАП, зокрема ч.3, передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи повідомлення серії ЛВ №33802 від 22.11.2019 року (а.с.9) таким проінформовано власника транспортного засобу марки «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, однак в оскаржуваній постанові зазначено про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.15.10б ПДР, стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками). Положеннями п.15.10в ПДР передбачено, що стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи вказані положення законодавства на предмет їх відповідності обставинам справи суд виходить з наступного.

Складаючи оскаржувану постанову на позивача ОСОБА_1 , як на власника транспортного засобу, керуючись при цьому положеннями ст.14-2 КУпАП, суд вважає, що відповідачем було прийнято таку постанову, як в порушення вимог чинного законодавства, так і в порушення змісту положень ст.14-2 КУпАП. Оскільки згідно вимог чинного законодавства особа несе відповідальність за вчиненні нею, а не іншою особою, винні дії. Крім того, аналіз положень ст.14-2 КУпАП свідчить про те, що факт правопорушення має бути зафіксованим в автоматичному режимі, тобто має здійснюватись безперервна відеофіксація з метою ідентифікації особи порушника.

Як встановлено судом з пояснень позивача, даних в судового засідання, у вказаний в постанові час автомобілем керував не він, а його дружина ОСОБА_2 .

Представлені стороною відповідача фотографії (а.с.43-47) не можуть свідчити про факт вчинення правопорушення, оскільки такі зроблено без прив`язки до місцевості.

Крім того, суд вважає такими, що мають значення для справи пояснення позивача про те, що належним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення. Однак, відповідні заміри інспектором з паркування не проводились, оскільки про це ні у повідомленні, ні в оскаржуваній постанові не зазначено.

Поряд з цим суд вважає вірними покликання сторони відповідача про те, що положення п.15.10в ПДР, згідно якого стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м, потрібно застосовувати лише у взаємозв`язку із положеннями п.15.10б ПДР, згідно якого стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Аналіз обставин справи на предмет їх відповідності наведеним вище положенням законодавства свідчить про те, що інспектор з паркування підійшов формально до складення відносно позивача оскаржуваної постанови. Все це призвело до прийняття необґрунтованої та незаконної постанови, яка на думку суду, підлягає скасуванню.

Скасовуючи оскаржувану постанову у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 6,9,72-77,286,295,297 КАС України, ст.122 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Бацика Володимира Васильовича (, зареєстроване в реєстрі місцезнаходження: м.Львів, просп.Свободи, 24, фактичне місцезнаходження: м.Львів, пл..Ринок, 1; 79008, м.Львів, вул.Зелена, 9), про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ №33802 від 21.11.2019 року задоволити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ №33802, винесену 21.11.2019 року інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ч.4 ст.286, ст.ст.295,297 КАС України, п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 24 лютого 2020 року.

Суддя: Шеремета Г. І.