Справа № 140/29/20
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року ЛуцькСправа № 140/29/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.11.2019 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства після досягнення 50 років відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). До заяви було долучено усі необхідні документи, у тому числі копію висновку ЛКК № 433 від 24.07.2019, згідно з яким в доньки ОСОБА_2 виявлено захворювання «гіпофізарно-церебральний нанізм», інвалід з дитинства (від 16.02.2003), інвалідизуюче захворювання мало місце у віці до 6 років.

Листом від 06.12.2019 № 26897/02-39 ГУ ПФУ у Волинській області відмовило у призначенні пільгової пенсії через неподання документів, передбачених пунктом 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Позивач вважає неправомірною відмову відповідача у призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, оскільки разом із заявою про призначення пенсії були надані усі необхідні документи, передбачені Порядком № 22-1, в тому числі медичний висновок, яким підтверджується, що інвалідність доньки ОСОБА_2 настала до виповнення 18-річного віку.

Позивач просить визнати протиправною відмову ГУ ПФУ у Волинській області у призначенні дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, та зобов`язати відповідача призначити дострокову пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства, з 27.11.2019, а також вирішити питання про стягнення судових витрат.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово (а. с. 29).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 22.01.2020 № 3034/06-39 (а. с. 32-36) представник відповідача Сущ О.П. позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні, вказуючи при цьому, що для призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При зверненні за призначенням пенсії позивачу було відомо, що висновок ЛКК № 433 від 24.07.2019 не відповідає вимогам порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії, однак вона наполягла на прийомі документів.

06.02.2020 представник позивача - адвокат Леміщак Д.М. подав до суду відповідь на відзив, у якій з доводами відзиву не погодився, додатково вказавши, що відповідач не конкретизував, у чому полягає невідповідність поданого медичного висновку вимогам Порядку № 22-1 (а. с. 88-93).

14.02.2020 суд постановив ухвалу про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, якою також встановив строк для подання заперечень (а. с. 99).

27.02.2020 від представника відповідача Сущ О.П. до суду надійшли заперечення, у яких додатково вказано, що позивач через відсутність необхідного висновку про визнання її доньки дитиною - інвалідом до досягнення шестирічного віку не має права на призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства (а. с. 102-108).

Відповідно до частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із частиною першою статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відтак, справу розглянуто по суті у межах строків, визначених частиною першою статті 258, частиною другою статті 262 КАС України.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 27.11.2019 позивач ОСОБА_1 звернулася до Луцького об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком (а. с. 38), додавши до заяви ряд документів, зокрема свідоцтво про народження її доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 50), довідку до акта огляду МСЕК № 0105208 серії ВЛН про встановлення ОСОБА_2 третьої групи інвалідності з 11.10.2012, причина інвалідності - інвалідність з дитинства (а. с. 52-53), а також висновок ЛКК № 433 від 24.07.2019, виданий Комунальним закладом «Луцька міська дитяча поліклініка», у якому зазначено, що ОСОБА_2 є інвалідом дитинства (від 16.02.2005), інвалідизуюче захворювання мало місце у віці до 6 років (а. с. 54).

Листом від 06.12.2019 № 26897/02-39 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про те, що у зв`язку із ненаданням документів, передбачених пунктом 2.18 Порядку № 22-1 для призначення пенсії відповідно до пункту 3 статті 115 Закону № 1058-IV, відмовлено в призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства при досягненні 50 років (а. с. 42-42).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 115 розділу ХІV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Як передбачено абзацом одинадцятим підпункту 5 пункту 2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону).

За приписами пункту 2.18 Порядку № 22-1 визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Відповідно до підпункту 6 пункту 7 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 № 917, Комісії надають висновок, зокрема, про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Крім того, при вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 330/2181/16-а, відповідно до яких для призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Верховний Суд України у постанові від 27.05.2014 № 21-133а14 висловив обґрунтовану позицію, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Як вбачається із матеріалів справи, інвалідність з дитинства доньки позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена після досягнення шестирічного віку, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК № 0105208 серії ВЛН (а. с. 52-53). В той же час, ЛКК Комунального закладу «Луцька міська дитяча поліклініка» надала висновок № 433 від 24.07.2019, у якому зазначено, що ОСОБА_2 є інвалідом дитинства (від 16.02.2005), а у графі «заключення» вказано, що інвалідизуюче захворювання мало місце у віці до 6 років (а. с. 54).

На думку суду, висновок ЛКК Комунального закладу «Луцька міська дитяча поліклініка» № 433 від 24.07.2019 підтверджує, що дитина позивачки мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, а відповідач безпідставно не взяв вказаний висновок ЛКК та дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача права на призначення дострокової пенсії за віком на підставі пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV.

При вирішенні даного спору суд також виходить з того, що за приписами частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.7, 4.8 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.

Суд звертає увагу, що ухвалою від 04.01.2020 про відкриття провадження у справі (пункт 5) у відповідача було витребувано належним чином засвідчену копію рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком як матері інваліда з дитинства при досягненні 50 років (а. с. 29 зворот).

Проте, відповідач копію вказаного рішення суду не надав, відтак суд виходить з того, що такого рішення відповідач не прийняв, чим порушив вимоги частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV, пунктів 4.7, 4.8 Порядку № 22-1.

Крім того, при вирішенні даного спору суд також враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.04.2019 у справі № 204/362/17, які полягають у тому, що єдиним органом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії, є територіальний орган Пенсійного фонду, до якого особа звернулася із відповідною заявою. При цьому, за наслідками розгляду заяви пенсійний орган повинен прийняти відповідне рішення, яке повинно бути вмотивованим. У цій же справі Верховний Суд вказав, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, не надав оцінку відомостям, наявним або відсутнім у трудовій книжці позивача, в той час як суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданим виключно органам Пенсійного фонду.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, враховуючи дискреційні повноваження територіального органу Пенсійного фонду у вирішенні питання щодо наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії, позовні вимоги належить задовольнити частково шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії 27.11.2019 та вирішити питання про призначення дострокової пенсії за віком згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV з 27.11.2019, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За правилами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Як вбачається із наявних у справі письмових доказів (договору про надання правової допомоги від 23.10.2019 № 34/1, квитанції від 29.10.2019 № 34/1, детального опису робіт від 05.02.2020) (а. с. 26-27, 97-98), позивач сплатила готівкою адвокату Леміщаку Д.М., який здійснює професійну діяльність відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 986 (а. с. 95), кошти в сумі 2500,00 грн. При цьому, відсутні об`єктивні підстави вважати, що розмір понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часу, витраченим адвокатом, у зв`язку із чим суд відхиляє заперечення представника відповідача про те, що розрахунок витрат є необґрунтованим та не відповідає складності справи. Крім того, позивач квитанцією від 03.01.2020 сплатила судовий збір в сумі 840,80 грн. (а. с. 9, 110).

Проте, оскільки позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань пропорційно до задоволених вимог судові витрати в загальному розмірі 1670,40 грн., з них: судовий збір в сумі 420,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1250,00 грн.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 27 листопада 2019 року та вирішити питання про призначення дострокової пенсії за віком згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, з 27 листопада 2019 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 1670 гривень 40 копійок (одна тисяча шістсот сімдесят гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх