Справа № 560/2957/19
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2957/19

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

26 лютого 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Мацького Є.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представниці відповідача: Зозулі В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2016 по 17.07.2019.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивачка зазначає про те, що у період з 01.04.2016 по 17.07.2019 з вини відповідача їй не було виплачено суми індексації заробітної плати, а отже не було проведено повний розрахунок при звільненні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що на момент звільнення позивачки спору про розмір належних до виплати сум не було, тому у відповідача відсутній обов`язок зі сплати цих сум, тому відповідачем не допущено протиправної затримки розрахунку при звільненні.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, повноважних представників в судове засідання не направила, хоча повідомлялася про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представниця відповідача в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.03.2016 згідно з наказом Кам`янець-Подільської ОДПІ від 28.03.2016 року №51-о ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного ревізора-інспектора відділу майнових податків управління доходів і зборів з фізичних осіб у зв`язку зі скороченням штатної чисельності на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.34).

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.09.2016 у справі №822/1537/16, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2016, зобов`язано Кам`янець-Подільську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Хмельницькій області нарахувати та виплатити індексацію заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 включно. 16.04.2019 вказані судові рішення залишені без змін відповідно до постанови Верховного Суду від 16 квітня 2019 року (а.с. 35-43).

Відповідно до платіжного доручення від 17.07.2019 №1580, ГУ ДФС у Хмельницькій області, як правонаступником Кам`янець-Подільської об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, позивачці за рішенням суду у справі №822/1537/16 від 07.06.2019 проведено виплату сум індексації заробітної плати в розмірі 9360,12 гривень (а.с. 44).

12.08.2019 позивачка звернулась до ГУ ДФС у Хмельницькій області із заявою про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку в сумі 135 079,13 грн (а.с. 45-46).

Листом від 04.09.2019 за №458/10/22-01-05-02-20 відповідач повідомив ОСОБА_1 про здійснення виплати індексації заробітної плати в сумі 9360,12 грн. на виконання рішення суду, та зазначив, що у задоволенні решти позовних вимог судом було відмовлено (а.с. 63).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію заробітної плати в судовому порядку не тягне за собою обов`язку відповідача з нарахування і виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" до структури заробітної плати відноситься основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Ч.1 ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.09.2016 у справі №822/1537/16, яка набрала законної сили 01.12.2016, Кам`янець-Подільську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Хмельницькій області зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 включно.

Присуджені суми індексації заробітної плати виплачені ОСОБА_1 17.07.2019, що підтверджується платіжним дорученням №1580 (а.с. 44),

Вказані вище обставини не заперечуються учасниками справи.

При цьому спір у даній справі виник щодо наявності або відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.117КЗпП України та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оцінюючи обґрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 06 лютого 2020 року у справі №806/305/17 Верховний Суд висловив правову наступну позицію:

«Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права».

Отже, згідно з вищевикладеним правовим висновком Верховного Суду невиконання або несвоєчасне виконання судового рішення щодо виплати присуджених сум заробітної плати є достатньою підставою для виплати працівнику середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В межах розгляду справи №822/1537/16 встановлено протиправність дій відповідача щодо невиплати індексації заробітної плати ОСОБА_1 .

Постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.09.2016 у справі №822/1537/16 набрала законної сили 01.12.2016.

Водночас, відповідач виконав вказане вище судове рішення лише 17.07.2019, тобто більш ніж через 3 роки з дати набрання ним законної сили.

В обґрунтування невиконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.09.2016 у справі №822/1537/16 у період з 01.12.2016 по 17.07.2019 відповідач зазначає про те, що вказане судове рішення не було остаточним та переглядалося в касаційному порядку.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, судове рішення набуває статусу обов`язкового і підлягає виконанню з дати набрання законної сили, тому доводи Головного управління ДПС у Хмельницькій області щодо остаточності судового рішення є безпідставними та не звільняють відповідача від обов`язку виконати вказане судове рішення.

Тому, зважаючи на встановлені у справі обставин та з урахуванням правового висновку Верховного Суду щодо застосування ст.117 КЗпП України в аналогічних правовідносинах у справі №806/305/17, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При цьому посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 27 червня 2018 року у справі №810/1543/17 від 17 липня 2019 року у №524/5572/16-а колегія суддів вважає необґрунтованими з тих підстав, що згідно з обставинами вказаних справ відповідачі виконали судові рішення про виплату присуджених сум заробітної плати без необґрунтованих зволікань, в той час як у даній справі судове рішення, що набрало законної сили, не виконувалося протягом 3 років.

Отже, правові висновки Верховного Суду у справах №810/1543/17 та №524/5572/16-а не є релевантними до спірних правовідносин.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів виходить з наступного.

Обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку проводиться в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок № 100).

Згідно з абз.3 п.3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до абз.1 та абз.3 п.2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Головного управління ДФС у Хмельницькій області №818/10/22-01-05-02 від 31.1019 (а.с.84) середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 станом на день звільнення (01 березня 2016 року) становить 168,75 грн.

Відповідно до наказу Кам`янець-Подільської ОДПІ від 28.03.2016 року №51-о ОСОБА_1 звільнено з 31.03.2016 (а.с.34).

При цьому згідно з платіжним дорученням від 17.07.2019 №1580 повний розрахунок з позивачкою проведено 17.07.2019.

Час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2016 по 17.07.2019 складає 820 робочих днів.

З урахуванням наведеного сума середнього заробітку, яка належить до виплати ОСОБА_1 у зв`язку із затримкою розрахунку складає 138 175 грн (168,75 грн х 820 робочих днів = 138 175 грн).

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2016 по 17.07.2019 в сумі 138375 грн (сто тридцять вісім тисяч триста сімдесят п`ять гривень).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 березня 2020 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Мацький Є.М.