Справа № 420/6214/19
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2020-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6214/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 08.08.2018 р. та податкової вимоги №103819-17 від 05.09.2018 р.,-

І. Суть спору:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просив:

1.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 08.08.2018 року, № від 08.08.2018 року, № від 08.08.2018 року.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 05.09.2018 року №103819-17.

ІІ. Аргументи сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

23.05.2008 р. між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №МL501/126/2008. За умовами договору позичальнику кредит у розмірі 34440,00 доларів США на споживчі цілі з кінцевим терміном повернення 23.05.2023 р.

10.10.2016 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем укладено договір про внесення змін та доповнень №2 (про прощення боргу) до кредитного договору №МL501/126/2008.

За умовами даного договору, позичальник зобов`язується погасити боргові зобов`язання у термін до 10.10.2016 року у розмірі 12 212,18 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення додаткового договору складає 315 573,54 грн. За умови виконання даного пункту договору, позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов`язання перед Банком в повному обсязі і Банк здійснює анулювання (прощення боргу) в розмірі 12212,17 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на день укладення договору складає 315 573,28 грн.

Позивач виконав в повному обсязі умови договору та здійснив погашення заборгованості у сумі 315 594,73 грн., що підтверджується квитанцією №501Т01ВIR від 10.10.2016 р.

Позивач зазначив, що у зв`язку з виконанням умов договору, банком анульовано заборгованість позичальника у розмірі 315537,28 грн., що еквівалентно 12 212,17 доларів США (за офіційним курсом НБУ на 10.10.2016 року 25,84 грн. за 1 долар США).

Відповідач здійснив документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу отриманого платником податку як додаткове благо (ознака 126) за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

За результатами проведення перевірки фізичної особи ОСОБА_1 , відповідач склав акт № 1390/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 23.06.2018 року.

05.09.2018 р. відповідач виніс податкову вимогу № 103819-17 на суму 76923,06 грн.

На підставі акту прийняті податкові повідомлення рішення від 08.08.2018 р. №, №, №.

Однак позивач зазначає, що курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

На підставі вищевикладеного позивач зазначив, що сума доходу у вигляді додаткового блага має становити: сума анульована банком 315573,28 курсова різниця 217998,04 = сума доходу у вигляді додаткового блага 97575,24 грн.

Отже позивач зазначив, що база оподаткування для податку на доходи фізичних осіб, а саме дохід особи у вигляді додаткового блага (прощений анульований) кредит )складає суму 97575,24 грн.

Враховуючи даний розмір бази оподаткування, сума податків на доходи фізичних осіб, яка належить сплаті платником становить 17563,54 грн. Крім того, розмір військового збору, що належить сплаті складає 1463,63 грн.

Позивач зазначив що, відповідач неправомірно завищив йому суму зобов`язань.

Таким чином, позивач вважає, що прийняті відповідачем податкові повідомлення рішення та податкова вимога протиправні та належать до скасування.

11.11.2019 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження.

02.12.2019 р. ухвалою занесеною до протоколу судового засідання, суд продовжив підготовче провадження до 90 днів.

19.02.2020 р. ухвалою занесеною до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження продовжив розгляд справи по суті у порядку письмового провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та позивача.

Представник відповідача не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

02.12.2019 р. від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві.

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що проведено документальну невиїзну перевірку платника податків з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу отриманого платником податку як додаткове благо (ознака 126) за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Позивач податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 р. до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУДФС в Одеській області не надав, таким чином обов`язок щодо відображення даних у податкових деклараціях не було виконано, податкове зобов`язання не було визначено та не сплачений податок до бюджету.

Так, відповідно до отриманої інформації з ЦБД Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про одержані доходи та сплачений податок з доходів фізичних осіб, у 1-му кварталі 2016 позивач отримав доходи у вигляді додаткового блага за «ознакою 126» у розмірі 315573,28 грн.

Перевіркою встановлено, що ПАТ «ОТБ Банк» включено суму прощеного (анульованого) боргу (315573,28 грн.) до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь позивача (форма №1ДФ) за 4 квартал 2016 року за ознакою доходу 126- додаткове благо.

За результатами перевірки ГУ ДФС в Одеській області 08.08.2018 р. винесені податкові повідомлення рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу 56679,17 грн. штрафної санкції 14169,80 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання по військовому збору на суму основного платежу 4723,27 грн., штрафної санкції 1180,82 грн., № про застосування штрафної санкції у сумі 170 грн.

Представник відповідача у відзиві зазначив, враховуючи що прощена сума боргу на яку відповідач нарахував податкові зобов`язання є додатковим благом, в розумінні ст.164 ПК України, що в свою чергу є підставою для нарахування і військового збору та враховуючи неподання позивачем податкової декларації, отже оскаржувані податкові повідомлення рішення та податкова вимога є правомірними та прийнятими відповідно до вимог законодавства, а тому вимоги позивача не належать до задоволення.

З`ясувавши обставини на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши письмові докази, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги. Суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення.

ІІІ. Обставини, встановлені судом.

Так, суд встановив, що 23.05.2008 р. позивач уклав з ЗАТ «ОТП Банк» кредитний договір №МL501/126/2008. За умовами договору позичальнику був наданий кредит у розмірі 34440,00 доларів США на споживчі цілі з кінцевим терміном повернення 23.05.2023 р.

10.10.2016 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем укладено договір про внесення змін та доповнень №2 (про прощення боргу) до кредитного договору №МL501/126/2008.

За умовами даного договору, позичальник зобов`язується погасити боргові зобов`язання у термін до 10.10.2016 року у розмірі 12 212,18 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення додаткового договору складає 315 573,54 грн. За умови виконання даного пункту договору, позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов`язання перед Банком в повному обсязі і Банк здійснює анулювання (прощення боргу) в розмірі 12212,17 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на день укладення договору складає 315 573,28 грн.

Позивач виконав в повному обсязі умови договору та здійснив погашення заборгованості у сумі 315 594,73 грн., що підтверджується квитанцією №501Т01ВIR від 10.10.2016 р.

Суд встановив, що у зв`язку з виконанням умов договору, банком анульовано заборгованість позивача у розмірі 315537,28 грн., що еквівалентно 12 212,17 доларів США (за офіційним курсом НБУ на 10.10.2016 року 25,84 грн. за 1 долар США).

Відповідач здійснив документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу отриманого платником податку як додаткове благо (ознака 126) за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

За результатами проведення перевірки, відповідач склав акт № 1390/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 23.06.2018 року в якому зафіксував наступні порушення:

-п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України не надання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік по строку подання до 01.05.2017 р.

-п.164.1 п.п. «д» п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.п.167.1 ст.167, п.п. 168.2.1 п.168.2 ст.168, п.п.179.7 ст.179 ПК України донарахована сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 56679,317 грн. за період 01.01.2016 31.12.2016 р.;

-п.п.1.2, п.1.4, п.1.5, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164 п.168.4 ст.168, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 ПК України донараховано військовий збір у розмірі 4723,27 грн.

05.09.2018 р. відповідач виніс податкову вимогу № 103819-17 на суму 76923,06 грн. грн.

На підставі акту прийняті податкові повідомлення рішення від 08.08.2018 р. винесені податкові повідомлення рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу 56679,17 грн. штрафної санкції 14169,80 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання по військовому збору на суму основного платежу 4723,27 грн., штрафної санкції 1180,82 грн., № про застосування штрафної санкції у сумі 170 грн.

Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача суд виходить з наступного.

IV Джерела права та висновки суду.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.163.1 ст. 163 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст.14 ПУ України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з п. 164.1 ст. 164. ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до абзацу д пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164. ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з п.8 Розділу ХХ перехідних положень ПК України, не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитом за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, з 7 травня 2015 року підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнений пунктом 8 на підставі Закону України "Про внесення змін до ПК України щодо кредитних зобов`язань".

Метою запровадження вказаних положень є фактична реалізація положень Закону України «Про реструктуризацію кредитних зобов`язань з іноземної валюти в гривню», згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.

Однією з таких преференцій, встановлених у пункті 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, є невіднесення до додаткового блага платника податку і невключення до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу прощених (анульованих) кредитором сум курсової різниці та процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами. Курсова різниця обчислюється як різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

В силу колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 1 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 1 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Застосування вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.07.2019 р. по справі №826/4240/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає, що 10.10.2016 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем укладено договір про внесення змін та доповнень №2 (про прощення боргу) до кредитного договору №МL501/126/2008.

За умовами даного договору, позичальник зобов`язується погасити боргові зобов`язання у термін до 10.10.2016 року у розмірі 12 212,18 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення додаткового договору складає 315 573,54 грн. За умови виконання даного пункту договору, позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов`язання перед Банком в повному обсязі і Банк здійснює анулювання (прощення боргу) в розмірі 12212,17 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на день укладення договору складає 315 573,28 грн.

Позивач виконав в повному обсязі умови договору та здійснив погашення заборгованості у сумі 315 594,73 грн., що підтверджується квитанцією №501Т01ВIR від 10.10.2016 р.

У зв`язку з виконанням умов договору Банком анульовано заборгованість позичальника у розмірі 315 573,28 грн., що еквівалентно 12 212,17 доларів США (за офіційним курсом НБУ на 10.10.2016 р. 25,84 грн. за 1 долар США).

Таким чином суд робить висновок, що до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню (тобто при визначенні розміру оподаткованого доходу у національній валюті України в еквіваленті сумі спрощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року. Тобто курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не належить до оподаткування.

Крім того, враховуючи вказані норми законодавства суд встановив, що сума курсової різниці складає сума заборгованості долари США:

- на 01.01.2014 р. 12212,17 доларів США за офіційний курс НБУ 7,99 грн. за 1 долар США сума заборгованості в грн. 97 575,24 грн.;

- на 10.10.2016 р. 12212,17 доларів США офіційний курс 25,84 грн. за 1 долар США сума заборгованості в грн. 315573,28 (сума заборгованості прощеної банком).

Отже, сума анульована банком 315573,28 курсова різниця 217998,04 = сума доходу у вигляді додаткового блага 97575,24 грн. Так, база оподаткування для податку на доходи фізичних осіб, а саме дохід особи у вигляді додаткового блага (прощений анульований) кредит )складає суму 97575,24 грн.

Враховуючи даний розмір бази оподаткування, сума податків на доходи фізичних осіб, яка належить сплаті платником становить 17563,54 грн. Крім того, розмір військового збору, що належить сплаті складає 1463,63 грн. Отже, відповідач неправомірно завищив позивачу суму зобов`язань.

Таким чином, суд робить висновок, що з огляду на вище викладене, відповідач неправомірно завищив суми податкових зобов`язань, що порушує права та інтереси позивача. При нараховані сум податків, які належать сплаті, не було враховано курсової різниці у зв`язку зі знеціненням національної валюти, отже прийняті податкові повідомлення рішення та податкова вимога є протиправними та належать до скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене вище, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача належать до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 08.08.2018 року, № від 08.08.2018 року, № від 08.08.2018 року.

3. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 05.09.2018 року №103819-17.

4. Стягнути з Головного управління в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1539 (одна тисяча п`ятсот тридцять дев`ять),40 грн.

5. Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

6. Позивач- ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , Р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

Відповідач Головне управління ДФС в Одеській області адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5, .

Суддя: О.Я. Бойко

.