Справа № 260/1292/19
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2020-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2020 року м. Ужгород№ 260/1292/19
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Баранинської сільської ради про визнання недійсним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Баранинської сільської ради, якм просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення №530 "Про місцеві податки та збори" від 20.01.2015 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду у відповідності до КАС України, судом прийнято рішення про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Позовна заява мотивована тим що, на розгляді у Закарпатському окружному адміністративному суді знаходиться справа №807/1208/17 ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Баранинська сільська рада Ужгородського району, предметом розгляду якого є податкові повідомлення-рішення №52247-13 від 19.06.2017 року, №51246-13 від 19.06.2017 року, №51245-13 від 19.06.2017 року, №51244-13 від 19.06.2017 року та №51243-13 від 19.06.2017 року, які винесені на підставі Рішення Великолазівська сільська рада Ужгородського району від 20.01.2015р. №530 «Про місцеві податки і збори».

Оскаржуваним Рішенням від 20.01.2015р. №530 «Про місцеві податки і збори» було встановлено на території Великолазівської сільської ради податок на майно, який складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Позивач зазначає, що відповідачем не було оприлюднено вищезгадане рішення, на підставі якого, на позивача були винесені податкові повідомлення рішення.

Позивач вважає, що згадане рішення №530 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки воно не було оприлюднене у спосіб визначений чинним законодавством.

Крім того, просить врахувати, що позивачка є інвалідом з дитинства, вся її родина має вади з слухом та є інвалідами, які потребують послуг сурдоперекладача.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, правом на подачу відзиву не скористався, про наслідки не подання відзиву був попереджений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення представником відповідача 26.09.2019 року (а.с. 20).

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на вимоги ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на розгляді у Закарпатському окружному адміністративному суді знаходиться справа №807/1208/17 за позовною заявою позивачки, ОСОБА_1 , до Головного управління ДФС у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Великолазівська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, яким просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 19 червня 2017 року за №52243-13, №51244-13, №51245-13, № 51246-13, №51247-13, якими було нараховано податок позивачці, на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Під час розгляду зазначеної справи, позивачка дізналася, що зазначені податкові рішення ГУ ДФС у Закарпатській області були винесені на підставі Рішення Великолазівської сільської ради Ужгородського району від 20.01.2015р. №530 «Про місцеві податки і збори».

Вказаним рішенням встановлено та затверджено розміри ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних та юридичних осіб, у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м бази оподаткування. Так, пунктом 4.2 даного рішення для всіх об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб затверджено ставку у розмірі 1,00 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр бази оподаткування. Відповідно до п.10 рішення Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 20.01.2015р. №530 "Про місцеві податки і збори" вирішено визнати такими, що втратили чинність Рішення 22 сесії 6 скликання Великолазівської сільської ради від 10.07.2013 року №360 "Про встановлення місцевих податків і зборів на 2014 рік", рішення 26 сесії 6 скликання Великолазівської сільської ради від 10.09.2014 року №499 "Про внесення змін до Рішення "Про встановлення місцевих податків і зборів на 2014 рік", крім додатку 1 до даного рішення (ставки єдиного податку для суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності та належать до першої та другої груп платників єдиного податку) та рішення 25 сесії 6 скликання Великолазівської сільської ради від 10.02.2014 року № 431 "Про затвердження ставок податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено".

Позивачка вважає, що зазначене рішення не було оприлюднене належним чином, відповідно законодавства України, відтак звернулася до суду із позовною заявою про його скасування тільки тоді, коли їй стало відомо про те, що стало причиною винесення податкових повідомлень - рішень, оскільки на підставі оскаржуваного рішення №530 були винесені податкові повідомлення-рішення ГО ДФС у Закарпатській області.

Вирішуючи питання застосування до спірних правовідносин норм матеріального права та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічна правова норма щодо органів місцевого самоврядування закріплена у ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.26 вказаного Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, щодо встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Частиною 1 ст. 59 цього Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Частиною 12 цієї статті передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до приписів ст.1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", регуляторний акт це: - прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; - прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Статтями 8 та 9 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" визначено, що стосовно кожного регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу та проводиться оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій.

Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій. Якщо проект регуляторного акта одночасно містить норми, що регулюють господарські відносини або адміністративні відносини між регуляторними органами чи іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, та норми, що регулюють інші суспільні відносини, а також індивідуально-конкретні приписи, то аналіз регуляторного впливу готується лише щодо норм, які регулюють господарські відносини або адміністративні відносини між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань.

Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 вказаного Закону.

У випадках, встановлених цим Законом, може здійснюватися повторне оприлюднення проекту регуляторного акта.

Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 вказаного Закону, не пізніше п`яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Частиною 1 ст.36 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" визначено, що регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.

Відповідно до п.8.3 ст.8 Податкового кодексу України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Так, пп.4.1.9 п.4.1 та п.4.5 ст.4 Податкового кодексу України встановлено, що: зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року; при встановленні або розширенні існуючих податкових пільг такі пільги застосовуються з наступного бюджетного року.

Підпунктом 12.3.4 п.12.3, пп.12.4.3 п.12.4 та п.12.5 ст.12 Податкового кодексу України визначено, що: рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом; до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать: до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду; офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Частиною 1 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч.4-5 цієї статті, рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Згідно з ч.11 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Пункт 2 ч.1 ст.15 Закону України Про доступ до публічної інформації передбачає, що розпорядники публічної інформації зобов`язані оприлюднювати, зокрема, нормативно-правові акти та акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, а частина 2 зазначеної правової норми передбачає, що ці акти підлягають обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше 5 робочих днів з дня затвердження документу. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Таким чином, Закон України Про доступ до публічної інформації чітко встановлює строки оприлюднення нормативно-правових актів та актів індивідуальної дії, до яких відносяться і рішення місцевих рад, та передбачає, що такі рішення підлягають оприлюдненню, в тому числі на сайті, невідкладно, але не пізніше 5 робочих днів з моменту їх затвердження.

При цьому, згідно ст.21-1 Закону України Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації, доведення до відома населення законів України та інших нормативно-правових актів здійснюється шляхом їх офіційного опублікування відповідно до закону державними друкованими засобами масової інформації та офіційними друкованими виданнями (офіційними виданнями), висвітлення аудіовізуальними засобами масової інформації, оприлюднення на офіційних веб-сайтах органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також в інший спосіб, визначений законом.

Судом встановлено, що на території Ужгородського району, до якого входить відповідач наявні друковані засоби масової інформації, що дає можливість оприлюднення оскаржуваного рішення у спосіб визначений ст.22 Закону України Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації.

Враховуючи наведене вище, суд констатує, що відповідачем при прийнятті оскарженого рішення порушено вимоги Закону України Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації щодо оприлюднення змісту оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідач не виконав вимоги чинного законодавства України щодо офіційного оприлюднення регуляторного акту Рішення та з порушенням Податкового кодексу України.

Згідно ч.4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, встановлено, що оскаржене Рішення прийняте не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також те, що відзиву відповідачем подано не було, суд розцінює це як визнання позову відповідачем та вважає що позовна заяву підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджено квитанціями від 19.09.19 (а.с.15).

Відповідні судові витрати належить компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 77, 139, 162, 205, 243, 245, 246, 255, 262, КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Баранинської сільської ради про визнання недійсним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Великолазівської сільської ради від 30 січня 2017 року №530 «Про місцеві податки та збори».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Баранинської сільської ради (вул. Центральна, буд. 42, с. Баранинці, Ужгородський район, Закарпатська область, 89425, код ЄДРПОУ - 22095099) сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк