Справа № 686/34238/19
Суддя: Бондарчук В. В.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/65/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Бондарчука В.В.,

секретаря Петльованої Л.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Говорецького А.Б.,

представника відповідача Бєлової В.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, начальника СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовця Руслана Юрійовича про скасування постанови,

встановив:

1. Стислий виклад позиції позивача.

20 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів про скасування постанови серії ЕАК №1877786, посилаючись на те, що 18 грудня 2019 року його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф в сумі 425 грн. Незаконність винесеної постанови ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що рухаючись автомобілем Мерседес н.з НОМЕР_1 він був зупинений працівниками поліції за те, що номерний знак належним чином не освітлювався темну пору доби, а також не мав при собі страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, однак виносячи оскаржувану постанову поліцейським не було враховано ту обставину, що позивачем було повідомлено про наявність у нього посвідчення учасника бойових дій, що згідно ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звільняє таку особу від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. При розгляді справи були порушені права позивача, не надано доказів, вчиненого правопорушення. З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить його позов задовольнити.

2. Стислий виклад позиції відповідача.

12.02.2020 року до суду надійшов відзив від представника відповідача ГУНП в Хмельницькій області, в якому він зазначив, що підстави для скасування винесеної постанови відсутні, з огляду на зібрані докази, зокрема пояснення двох свідків, що були відібрані на місці вчиненого правопорушення, які підтвердили, що задній номерний знак автомобіля позивача не був належним чином освітлений. Законом України «Про дорожній рух» у ст.37 зазначено, що забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). Оскільки автомобіль, яким керував позивач зареєстрований в іншій державі, на території України у встановленому законом порядку не зареєстрований, законність правомірної експлуатації його ОСОБА_1 не встановлена. Відповідні обставини були враховані поліцейським при винесені постанови, у зв`язку із чим позивача було обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 16.01.2020 року було залучено як другого відповідача ГУНП в Хмельницькій області, а 14.02.2020 року як співвідповідача було залучено начальника СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовця Руслана ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 16.01.2020 року з Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області витребувано матеріали на підставі яких ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги зазначені у поданій заяві підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача ГУНП в Хмельницькій області в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити у зв`язку із його необґрунтованістю.

Відповідач начальник СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовець Р.Ю. в судовому засіданні проти позову також заперечив, зазначив, що будь яких порушень при розгляді справи допущено не було, а тому підстави для задоволення позову відсутні, в подальшому в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача УПП в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, прийшов до наступного висновку.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено в судовому засіданні начальником СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовцем Р.Ю. 18.12.2019 року було винесено постанову серії ЕАК №1877786 у справі про адміністративне правопорушення, якою було встановлено, що о 19.34 по АДРЕСА_1 . Ярмолинці водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mercedes-Benz C220 н.з НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з неосвітленим заднім номерним знаком в темну пору доби (таким що не дозволяв чітко визначити символи з відстані 20 м., чим порушив п.2.1 «ґ», п.2.9 «в» Правил дорожнього руху, за що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно ст.126 ч.1 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначені обставини підтверджуються копією постанови серії ЕАК №1877786 від 18.12.2019 року, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відеозаписами нагрудних камер поліцейських та автомобільного відеореєстратора.

На підставі оцінки наявних доказів, посадовою особою, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення було зроблено висновок про наявність складу адміністративного правопорушення в діях водія ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а також порушення п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху у зв`язку із чим притягнув позивача до адміністративної відповідальності та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу.

4. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Позивач звернувшись до суду із відповідним позовом свої вимоги обґрунтовував тим, що Правил дорожнього руху не порушував, а від загальнообов`язкового страхування відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зокрема ст.13 звільнений як учасник бойових дій, у зв`язку із чим пред`явив поліцейським відповідне посвідчення. ОСОБА_5 було проігноровано рішення Конституційного Суду України від 23.12.2014 року №7-рп/2014 щодо офіційного тлумачення положень п.13.1 ст.13 Закону України №1961-ІV та необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП.

Суд, не погоджується із наведеними позивачем підставами з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Загальними положеннями Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 зокрема п. 1.1. визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)

п.2.9 в Правил дорожнього руху встановлена заборона водієві керувати транспортним засобом, якщо номерний знак неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

На відеозаписі із автомобільного відеореєстратора зафіксовано порушення п.2.9 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , а саме недостатнє освітлення номерного знаку, що не дозволяє визначити символи номерного знаку на відстані 20 м., що було підтверджено показаннями свідківОСОБА_3 та ОСОБА_4 , письмові пояснення яких надано на вимогу суду.

Що стосується обґрунтованості притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП у зв`язку із відсутністю страхового полісу зважаючи на наявність статусу учасника бойових дій, то суд виходить з того, що автомобіль, на іноземній реєстрації, яким керував позивач, останньому не належав, ним на території України не ввозився, у встановленому порядку не реєструвався, а тому відповідно до Закону України «Про дорожній рух» його експлуатація забороняється, з огляду на що, твердження ОСОБА_1 про те, що він на законній підставі користувався автомобілем Mercedes-Benz C220 н.з НОМЕР_1 на території України є необґрунтованим.

Підстави зупинки позивачу були роз`яснені інспектором поліції, які і його права, після чого було повідомлено про те, що відбудеться розгляд справи про адміністративне правопорушення, та до винесення оскаржуваної постанови будь-яких клопотань з боку ОСОБА_1 не надходило.

При винесені постанови було дотримано усіх вимог, що визначені у ст.283 КУпАП.

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В силу ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху;

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст.126 ч.1 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)

п.2.9 в Правил дорожнього руху встановлена заборона водієві керувати транспортним засобом, якщо транспортний засіб, не зареєстрований в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Як вбачається з п. 13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту» учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху України передбачено, що власник транспортного засобу може передавати транспортний засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Позивач в судовому засіданні підтвердив, що керував транспортним засобом на підставі реєстраційного документа наданого власником, автомобіль на територію України особисто не завозив.

В п. 1.6 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту» вказано, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно ст.37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про те, що керування автомобілем ОСОБА_1 здійснював без достатніх правових підстав і посилання останнього на рішення Конституційного Суду України №7-рп/2014 від 23.12.2014 року щодо тлумачення положень п.13.1 ст.13 Закону України №1961-ІV є необґрунтованим, оскільки у даному випадку застосованим бути не може. Автомобіль, яким керував позивач не зареєстрований, відповідно до діючого в державі України порядку, на даний автомобіль, який ввезено на територію України, поширюються вимоги законодавства України щодо його обліку та реєстрації, які позивачем не дотримані.

В силу ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», визначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхиленні інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Суду було надано належні та допустимі докази вчиненого адміністративного правопорушення, на підставі яких прийняв обґрунтоване рішення про наявність вини в діях позивача.

Суд, погоджується із висновками поліцейського який виніс оскаржувану постанову щодо наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а тому підстав для скасування винесеної постанови не вбачає.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.72-76, 139, 241, 246 КАС, ст.126 КУпАП, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, начальника СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовця Руслана Юрійовича про скасування постанови відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження пров.Коцюбинського, 35/2 м. Хмельницький.

Відповідач Головне управління патрульної поліції в Хмельницькій області, місцезнаходження вул. Зарічанська, 7 м. Хмельницький.

Відповідач начальник СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовець Руслан Юрійович, місце роботи Ярмолинецький відділ поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, вул. Петропавлівська, 65 смт. Ярмолинці.

Текст рішення виготовлений 02.03.2020 року.

Суддя: