Справа № 377/130/20
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/130/20

Провадження №2-а/377/4/20

05 березня 2020 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючого судді Малишенко Т. О., за участю секретаря судового засідання Ахутіної А.А., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції; поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Ісаєнко Богдана Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_2 , з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №588983 від 11.02.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 11.02.2020 року ОСОБА_2 , позивач у справі, керував автомобілем в м.Чернігові по вул.77 Гвардійської дивізії буд.7, поблизу «Чернігівського міського Центру туристсько-оздоровчої та виховної роботи з дітьми і молоддю», так як за вказаною адресою у позивача була зустріч. Позивач не місцевий, тому скористався навігатором. Відповідно до даних навігатора до вказаної адреси, де розташований зазначений центр можливий тільки один шлях, котрим позивач і скористався. Опинившись біля центру, до позивача, з лісосмуги виїхав автомобіль поліції. Чи це було місце патрулювання в «зеленій зоні», або поліцейські так само як і позивач прибули до Чернігівського міського Центру туристсько-оздоровчої та виховної роботи з дітьми і молоддю відповідач не пояснив, а лише під`їхавши до позивача наполягав на тому, що він вчинив адміністративне правопорушення, а саме: рухався в дії знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», внаслідок чого притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Вважає, що вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП є недоведеним і не обґрунтованим, з підстав чого притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправним, а оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04 березня 2020 року до суду надійшов відзив від відповідача поліцейського взводу № 2 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП Ісаєнка Б.М., згідно якого просив відмовити у задоволенні позову. Згідно відзиву 11 лютого 2020 року о 12 годині 11 хвилин в м.Чернігові по вул.77-ої Гвардійської Дивізії 3, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ-Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух в зоні дії знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено». Звертає увагу на те, що територія в зону дії якої в`їхав позивач і де встановлений дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» є регіональним ландшафтним парком «Ялівщина». В`Їзд автомобільного транспорту на зелені зони та соснові ділянки було заборонено шляхом встановлення відповідних заборонених знаків. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачене відповідальність за ч.1. ст.122 КУпАП, відповідачем було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та надані докази, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ДПО18 №588983 від 11.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної поліцейським взводу 2 роти № 2 БУПП в Чернігівській області ДПП Ісаєнко Б.М., копія якої долучена до матеріалів справи, ОСОБА_2 , позивача у справі, притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

Як вбачається із зазначеної постанови, 11 лютого 2020 року о 12 годині 11 хвилин в м.Чернігові по вул.77-ої Гвардійської Дивізії 3, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ-Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух в зоні дії знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено». Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погодившись з постановою від 11.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесеної поліцейським взводу 2 роти № 2 БУПП в Чернігівській області ДПП ОСОБА_3 , позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На виконання цих завдань адміністративного судочинства України, суд при вирішенні публічно-правового спору виходить з наступного.

Згідно ст.2 Закону України «Про дорожній рух» законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Як зазначено в ст.14 цього Закону, учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» основним повноваженням патрульної поліції є, серед іншого, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху.

Згідно із ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.4 розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За змістом статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Із змісту ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст.252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

До матеріалів справи разом з відзивом відповідачем було долучено диск DVD з фото та відеозапис з місця події.

Як вбачається із відеозапису з портативного відеореєстратора б/к СВ00098 долученого до матеріалів справи, встановлено, що водій ОСОБА_2 дійсно здійснив поворот праворуч в зону дії знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив вимоги п.33 ПДР України.

Відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР, заборонений знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» - забороняє рух усіх механічних транспортних засобів.

Дія знаку не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; на водіїв з інвалідністю, які керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком Водій з інвалідністю; на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності; та транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Суд не приймає до уваги пояснення позивача про те, що відповідач не ознайомив його з правами, як сторону по справі, оскільки як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи поліцейський дотримався, передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності до початку винесення постанови роз`яснив позивачу про його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Також позивач скористався послугами адвоката в телефонному режимі.

Щодо твердження позивача, що бланк постанови серії ДПО18 № 588983 від 11.02.2020 року не відповідає вимогам чинного законодавства, суд виходить з наступного.

13 квітня 2018 року наказом Міністерства внутрішніх справ України № 318 були затверджені зміни до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі». Додаток 5 до вищезазначеної інструкції викладено в новій редакції «Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі». Основною відмінністю в порівнянні з бланком постанови старого зразка, на якому винесена оскаржувана постанова, є наявність графи, у якій притягнута до адміністративної відповідальності особа посвідчує своїм підписом роз`яснення їй прав за ст.268 КУпАП та строку оскарження за ст.289 КУпАП. Наказ Міністерства внутрішніх справ України № 318 від 13.04.2018 року не містить вказівки про втрату чинності бланків постанов старого зразка, чи про їх вилучення з обігу. У свою чергу оскаржувана постанова на зворотньому боці містить права особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, визначені ст.ст.268,289 КУпАП, які згідно відеозапису зробленого поліцейським, були оголошені ОСОБА_2 .

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята обґрунтовано та правомірно.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативні акти, а також ознайомившись із зібраними по справі доказами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, доказів, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Керуючись ст. ст. 243-246, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції; поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Ісаєнко Богдана Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Управління патрульної поліції в Чернігівській області, (адреса місця знаходження: м. Чернігів вул. Громадська 66, 14037).

Поліцейській взводу №2 роти № 2 БУПП в Чернігівській області ДПП Ісаєнко Богдан Миколайович (м. Чернігів вул. Громадська 66, 14037 ).

Суддя Т. О. Малишенко