Справа № 328/2608/19
Суддя: Курдюков В. М.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

328/2608/19
04.03.2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Токмак адміністративну справу ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій відповідача протиправними та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправною дією,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить визнати дію, вчинену суб`єктом владних повноважень відповідачем протиправною і зобов`язати відповідача відкрити провадження по виконанню судового рішення у справі ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування за протиправні дії суму еквівалентну 308 євро по офіційному курсу НБУ станом на дату здійснення перерахунку; зобов`язати суб`єкта владних повноважень (відповідача), не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позов обґрунтовує наступним.

Токмацьким районним судом Запорізької області у цивільній справі №2-а-3497/2011 виданий 10.09.2013 року виконавчий лист «про зобов`язання ГУПСЗН Запорізької ОДА здій снити перерахунок та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 05 травня за 2011 рік, встановлену ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми». Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Головне управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації з 01.01.2013 року змінило назву (найменування) на Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації без зміни коду . Виконуючи судове рішення боржник здійснив перерахунок належної до виплати суми, про що надіслав стягувачу довідку №03.2-40/187 від 31.05.2017 року. З довідки вбачається, що стягненню за 2011 рік підлягало 3 360 грн. Оскільки боржник - Департамент СЗН Запорізької ОДА є підрозділом Запорізької обласної державної адміністрації то виконання судового рішення (в силу дії абз.1-2 п.4 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012) покладено на Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Стягувач по справі №2-а-3497/2011, надіслав 08.09.2019 року відповідачу заяву про прийняття до виконання рішення суду та перелік виконавчих документів.

25.09.2019 року (тобто з порушенням 3-денного строку з дня отримання документів, встановленого абз. 1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження») відповідач прийняв рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання (вих.№60149470/6-20.1) з мотиву непідвідомчості, передбаченої п.10 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження». Вважає що такі дії відповідача порушують законне право позивача на виконання судового рішення, ухваленого ще 13.09.2011 року.

Оскаржуване повідомлення позивачу надіслано 03.10.2019 року, а отримав позивач його лише 09.10.2019 року, що підтверджується копією поштового конверта.

Зі змісту резолютивної частини судового рішення у справі №2-а-3497/2011 вбачається, що боржник має доплатити позивачу разову грошову допомогу за 2011 рік. Вважає, що є правова підстава стверджувати, що рішення відповідача має упереджений характер, не відповідає вимогам справедливості, неупередженості та об`єктивності, спрямоване на порушення прав стягувача і свідчить про свідоме порушення відповідачем статті 382 Кримінального Кодексу України та має корупційні ознаки.

Свідоме порушення відповідачем зазначеної Інструкції та зазначених вимог Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження» призвело до порушення позивача матеріального права, яке підлягає відшкодуванню.

Внаслідок дії інфляції сума, що підлягала доплаті в 2011 році (3 360 грн. при офіційному курсі НБУ за 1 євро станом на 05.05.2011 року=10,886973. Тобто еквівалентна сума стягнення, (що дорівнювала станом на 05.05.2011 року 308 євро (3360:10,886973=308,63) суттєво знецінилася оскільки теперішній офіційний курс свідчить про значне здешевлення присудженої суми. Тому затягування виконання судового рішення відповідачем за надуманими підставами свідчить про прагнення відповідача завдати позивачу, як стягувачу, додаткових фінансових втрат і порушує позивача законні права.

Ухвалою судді від 23.10.2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 13.11.2019 року позивачем були усунені недоліки, позов прийнято до розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, відповідно до позову просить розглянути справу за його відсутністю, позов підтримав.

Представник відповідача Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, надав відзив на позовну заяву, в якому просить у позові відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що 24.09.2019 (згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження) до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відділ) надійшла заява ОСОБА_1 , разом з виконавчим листом № 2-а-3497/2011, виданий 10.09.2013 Токмацьким районним судом Запорізької області, про зобов`язання Головне управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 05 травня за 2011 рік, встановлену ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми. 25.09.2019 державним виконавцем відділу Яковенком В.А., керуючись пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ пред`явлено не за підвідомчістю відділу. Позивачем не надано доказів того, що відповідач має нести відповідальність за невиконання судового рішення, винесеного на користь позивача. Зокрема, невиконання судового рішення боржником у зобов`язанні не може вважатися бездіяльністю органу державної виконавчої служби при здійсненні своїх повноважень, що підпадає під визначення ст.1173 ЦК України. Позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відповідно до визначених законодавством повноважень має нести відповідальність за невиконання судового рішення винесеного на користь позивача. Також представник відповідача вважає, що позивач пропустив строк десятиденний строк на подання позовної заяви розпочинається 07.10.2019 та закінчується 16.10.2019, позивач подав позовну заяву 18.10.2019 р.

Позивачем надано відповідь на відзив наступного змісту.

19.12.2019 відповідачем надано відповідь на відзив, в якому позивач просить заявлені вимоги задовольнити та уточнює ціну позову, вважає, що з огляду на нестабільність курсу валют та інфляційних процесів, що недоплачена у 2011 році сума одноразової грошової допомоги еквівалентна саме 308,63 євро та саме ця сума має бути сплачена відповідачем за курсом НБУ (в національній валюті) станом на день здійснення перерахунку.

У відповідності до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 12, ст. 41 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Токмацьким районним судом Запорізької області по цивільній справі №2-а-3497/2011 виданий 10.09.2013 року виконавчий лист «про зобов`язання ГУПСЗН Запорізької ОДА здійснити перерахунок та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 05 травня за 2011 рік, встановлену ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми». Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Головне управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації з 01.01.2013 року змінило назву (найменування) на Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації без зміни коду . Виконуючи судове рішення боржник здійснив перерахунок належної до виплати суми, про що надіслав стягувачу довідку №03.2-40/187 від 31.05.2017 року. З довідки вбачається, що стягненню за 2011 рік підлягало 3 360 грн. Оскільки боржник - Департамент СЗН Запорізької ОДА є підрозділом Запорізької обласної державної адміністрації то виконання судового рішення (в силу дії абз.1-2 п.4 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012) покладено на Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

08.09.2019 стягувач направив відповідачу заяву про примусове виконання виконавчого листа №2-а-3497/2011, виданого 10.09.2013 Токмацьким районним судом Запорізької області, про зобов`язання Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити йому разову грошову допомогу до 5-го травня за 2011 рік, встановлену ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням різниці вже виплаченої суми. За наслідками розгляду заяви державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. прийняла рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки його виконання не підвідомче державному виконавцю. Вказані обставини підтверджуються повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 25.09.2019 №60149470/6-20.1

25.09.2019 року відповідач прийняв рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання (вих.№60149470/6-20.1) з мотиву непідвідомчості, передбаченої п.10 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження». Вважає що такі дії відповідача порушують моє законне право на виконання судового рішення, ухваленого ще 13.09.2011 року. Оскаржуване повідомлення позивачу надіслано 03.10.2019 року, а отримав позивач його лише 09.10.2019 року, що підтверджується копією поштового конверта.

Відповідно до положень ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У Законі України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п.10 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно з п.4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція №512/5) відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада правосуддя, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Боржник - Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації є структурним підрозділом Запорізької обласної державної адміністрації, що випливає навіть з його назви, а тому виконання рішення суду, за яким він є боржником підвідомче саме відповідачу - відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що визначено у п.4 розділу І Інструкції №512/5.

Таким чином, суд встановив, що рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. є протиправним та підлягає скасуванню, а право стягувача на виконання остаточного судового рішення підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-а-3497/2011, виданого 10.09.2013 Токмацьким районним судом Запорізької області, про зобов`язання Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити йому разову грошову допомогу до 5-го травня за 2011 рік, встановлену ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням різниці вже виплаченої суми.

Щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої тривалим невиконанням судового рішення.

Згідно зі ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У даному випадку може відшкодовуватись лише моральна шкода, завдана тривалим невиконанням судового рішення.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: (1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; (2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; (3) в інших випадках, встановлених законом (ст.1167 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: (1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; (2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; (3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; (4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зі змісту позовної заяви суд встановив, що позивач жадає стягнути з відповідача еквівалент суми, стягнутої судовим рішенням, в іноземній валюті (євро).

Вказана вимога не відповідає засадам відшкодування шкоди, визначених ст.1167, 1174 ЦК України. Також позивачем не надано доказів, які підтверджують факт спричинення йому шкоди.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у частині стягнення шкоди.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, вказана вимога належить до дискреційних повноважень суду при судовому контролі за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Враховуючи, що відповідача зобов`язано відкрити виконавче провадження, зобов`язання його подати звіт про виконання судового рішення є недоцільним.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У позовній заяві об`єднані дві вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру, за кожну з яких, відповідно до ч.3 ст.6 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI), сплачується судовий збір.

Позивач є учасником бойових дій і, відповідно до п.13 ст.5 Закону №3674-VI, звільнений від сплати судового збору.

Таким чином необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України в дохід держави судовий збір у сумі 840,80 гривень за одну задоволену вимогу немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст.6-9, 244-246, 287 КАС, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій відповідача протиправними та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправною дією задовольнити частково.

Визнати протиправним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем від 25.09.2019 №60149470/6-20.1

Зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі №2-а-3497/2011, виданого 10.09.2013 Токмацьким районним судом Запорізької області, про зобов`язання Департаменту праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 05 травня за 2011 рік, встановлену ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (, місцезнаходження: вулиця Городецького, будинок 13, м. Київ) у дохід держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13.

Суддя: