Справа № 540/2880/19
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

05 березня 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/2880/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання позивача про розгляд в загальному провадженні адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Пенсійного фонду України, в якій просить визнати дії Пенсійного Фонду України щодо: бездіяльності та не виконання своїх функціональних обов`язків покладені на нього постановою Кабінету Міністрів України № 280, самоусунення від контролю за роботою територіального органу ГУ ПФ в Херсонській області щодо виконання вимог законодавства про державне пенсійне забезпечення - протиправними; зобов`язати вжити заходів щодо прийняття ГУ ПФ Херсонської області відповідного розпорядження про перерахунок ОСОБА_1 страхового стажу по місячно з листопада 2013 року по грудень 2019 року та про перерахунок розміру пенсії по місячно з листопада 2013 року по грудень 2019 року і невиплату позивачу недоплаченої пенсії; відшкодувати позивачу за рахунок держави завдану моральну шкоду в сумі 23000 грн.; застосувати до керівника Пенсійного Фонду України адміністративне стягнення 20-40 прожиткових мінімумів та встановити Пенсійному Фонду України строк на звіт про виконання.

Ухвалою від 28.12.2019 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений суддею строк позивач усунув недоліки позовної заяви, а тому ухвалою від 04.02.2020 р. відкрито спрощене провадження, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору.

05.03.2020 р. до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в загальному провадженні. Клопотання мотивує тим, що: відповідачем не надано ані до суду, ані позивачу відзив на позовну заяву; недоплата пенсії не може бути незначною подією; рішення щодо розгляду справи в спрощеному провадженні без виклику сторін прийнято судом без врахування значення справи для позивача; ОСОБА_1 не подавав до суду клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст.157 КАС України), а тому дану справу необхідно розглядати в загальному провадженні.

Вирішуючи вказане клопотання, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

При цьому, п.2 ч.6 ст.12 КАС України визначено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Предметом спору в межах даної справи є оскарження фізичною особою бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо прийняття рішення та вжиття заходів за результатами розгляду скарги. Тобто дана справа відноситься до категорії справ, визначених п.2 ч.6 ст.12 КАС України, а отже є справою незначної складності.

Статтею 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує, у тому числі значення справи для сторін, категорію та складність справи, кількість сторін та інших учасників справи та чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес.

Відповідно до ч.1 ст.260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Положеннями ч.4 ст.260 КАС України передбачене право відповідача на звернення до суду із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. При цьому за наслідками розгляду відповідного заперечення суд, з урахуванням конкретних обставин справи, наділений дискреційними повноваженнями з огляду на принцип диспозитивності на підставі рішень Європейського суду з прав людини у справах "Engel and Others v. the Netherlands", "Lawless v. Ireland", "Michael Kuhnen v. Germany", "Preda and Dardari v. Italy", "Refah Partisi and Others v. Turkey", "Witzsch v. Germany", "Z'danoka v Latvia".

Частина 4 статті 260 КАС України закріплює спеціальне правило про процесуальні повноваження адміністративного суду залежно від обґрунтованості заперечень відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження: залишити заяву відповідача без задоволення; розглянути справу за правилами загального позовного провадження та зробити заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Разом з тим, ч.7 ст.260 КАС України встановлює, що частини друга - шоста цієї статті не застосовуються до справ, визначених пунктами 1-9 частини шостої статті 12 цього Кодексу, тобто до справ, у тому числі, щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З наведеного вбачається, що нормами процесуального законодавства встановлено повноваження суду щодо визначення виду провадження (загальне чи спрощене) та право відповідача щодо заперечень проти розгляду справи за правилами загального позовного провадження або ж право сторін, звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Разом з тим, КАС України не містить норми, яка закріплює право звернення позивача із клопотанням про розгляд справи саме за правилами загального позовного провадження.

Отже, враховуючи, що дана справа відноситься до справ щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію (п.2 ч.6 ст.12 КАС України), а тому відповідно до положень ст.12 КАС України є справою незначної складності, вона не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Звертаючись до суду з даним клопотанням позивач, зокрема, вказує на те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву, а тому невідомо його позиція.

Суд зауважує, що згідно з положеннями ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ключовими принципами ст.6 КАС України є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Як свідчить позиція Європейського Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Вказані вище принципи закріплені в КАС України, відповідно до норм якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ч.1 ст.5 КАС України); завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України); основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення (ч.3 ст.2 КАС України).

Відповідно до положень ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" від 22.12.2005 р. № 3262-IV (далі - Закон № 3262-IV) рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (ч.1 ст.3 Закону № 3262-IV).

Частиною 1 статті 4 Закону № 3262-IV встановлено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З наведеного вбачається, що державою забезпечено у повній мірі доступ до правосуддя. Постановляючи ухвали про відкриття провадження у даній справі суд забезпечив право позивача на доступ до правосуддя та його права і свободи на судовий розгляд даної справи в адміністративному суді.

При цьому суд звертає увагу на особливості спрощеного позовного провадження, встановлені процесуальним законодавством та зауважує на тому, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження жодним чином не звужує права і свободи позивача на судовий розгляд справи в адміністративному суді.

Статтею 44 КАС України встановлено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву. Сторони можуть досягнути примирення на будь-якій стадії судового процесу, що є підставою для закриття провадження в адміністративній справі (ч.ч.4, 5 ст.47 КАС України).

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (ч.ч.7, 8 ст.44 КАС України).

З наведеного слідує, що процесуальним законодавством надано право сторонам подавати свої аргументи незалежно від форми судочинства та виду провадження (письмове чи судове засідання з викликом сторін). Крім того, КАС України встановлений порядок, форма і строки надання сторонами доказів, пояснень та інших аргументів.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. цією ж нормою визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Вказане право сторін не залежить від форми судочинства, тобто як у загальному так і у спрощеному провадженні сторони мають право обґрунтувати належність та переконливість доказів.

Відповідно до ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приписами ч.ч.1-3 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Вказане також не залежить від форми судочинства.

Крім того, відповідно до ст.9 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Отже, при вирішенні даного спору судом будуть досліджені усі надані сторонами докази, повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи незалежно від порядку провадження (спрощеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) чи у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження).

Суд також зазначає, що обставини даної справи та докази не є складними, не потребують додаткових пояснень чи спеціальних знать, тому не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Призначаючи дану справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд виходив з того, що в даному випадку є пріоритетним швидке вирішення справи, оскільки предметом спору є наявність/відсутність порушень прав позивача на розгляд та вирішення його звернення суб`єктом владних повноважень. Отже, суд не вбачає необхідності у призначенні підготовчого засідання для з`ясування всіх обставин справи, оскільки справа не відноситься до категорії складної з огляду на обсяг і характер доказів.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів не вбачаються підстави для розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження. Крім того, ч.6 ст.12 КАС України дана категорія справ віднесена до справ незначної складності.

З огляду на викладене суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про призначення судового засідання.

Керуючись ст.ст.12, 243, 248 КАС України, суд -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.І. Бездрабко