Справа № 761/43385/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Вітчинкіної К.О.,

представника третьої особи Куліковського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу головного інспектора з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради Павлова Олександра Володимировича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, суддя Притула Н.Г.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного інспектора з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради Павлова Олександра Володимировича, третя особа - Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до головного інспектора з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради Павлова Олександра Володимировича, третя особа - Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), у якому просив:

- визнати протиправними дії головного інспектора з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради Павлова Олександра Володимировича щодо складення постанови та накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АВ № стосовно ОСОБА_1 ;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АВ №, що складена 10 жовтня 2019 року головним інспектором з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради Павловим Олександром Володимировичем.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року позов про визнання дій протиправними та скасування постанови задоволено частково; скасовано постанову АВ № від 10 жовтня 2019 року головного інспектора з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради Павлова Олександра Володимировича за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП; позов про визнання дій протиправними - відхилено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, головний інспектор з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради Павлов Олександр Володимирович подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог з повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що відомості, що визначені у частинах 2-4 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення були чітко відображені у постанові.

Апелянт наголошує, що на підтвердження того, що водій транспортного засобу дійсно допустив порушення вимоги пункту 3.34 Правил дорожнього руху, ним долучено схему розміщення дорожніх знаків по вул. Софіївська, у м. Києві, згідно загальноміської бази даних дислокації технічних засобів регулювання дорожнього руху (ТЗРДР), з якої видно, що автомобіль IVECO TURBO DAILY 35 номерний знак НОМЕР_1 , припаркований в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Щодо висновку суду першої інстанції в частині відсутності повноважень апелянта на складання постанови, оскільки правопорушення було вчинено на території Шевченківського району м. Києва, а апелянт є інспектором Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради, відповідач вказує, що відповідно до пункту 2.4. посадової інструкції апелянта в коло його обов`язків належить розглядати справи про адміністративні правопорушення, на розгляд яких його уповноважено.

04 березня 2020 року від позивача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 січня 2020 залишити без змін.

У відзиві позивач вказує, що інспектором з паркування було допущено суттєві порушення дотримання процесуального порядку розгляду справи, не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях саме позивача є ознаки правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність. Відповідачем не було жодним чином здійснено повідомлення про притягнення відповідальної особи до адміністративної відповідальності: інспектором з паркування не було розміщено на лобовому склі IVECO TURBO DAILY 35 номерний знак НОМЕР_1 ні копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, ні повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 10.10.2019 о 17 год. 30 хв. головним інспектором з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради Павловим Олександром Володимировичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія АВ № за якою до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за порушення ч.1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 10.10.2019 о 12 год. 13 хв. на вул.Софіївській, 1 в м.Києві транспортний засіб ІVЕСО ТURВО DАІLY 35, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 розміщено в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» додатку 1 до Правил дорожнього руху, чим порушено пункт 3.34 Розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху.

Позивач, вважаючи протиправними дії головного інспектора з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради Павлова Олександра Володимировича щодо складення постанови та саму постанову серії АВ №, що складена 10 жовтня 2019 року протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що:

- відповідач не надав суду доказів, що він намагався встановити відповідальну особу, враховуючи що діючим законодавством він не обмежений в часі та не пояснив в зв`язку з чим він не розмістив на лобовому склі автомобіля повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, що могло в подальшому уникнути складання протоколу відносно особи, яка не є відповідальною за вказаний автомобіль;

- постанова була направлена на адресу Вищої ради правосуддя з порушенням триденного строку;

- 10.10.2019 зазначеним автомобілем в період з 09.00 год. до 18.00 год. керував ОСОБА_2 , який визнав факт порушення дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» додатку 1 до Правил дорожнього руху та сплатив штраф за порушення ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 255,00 грн.

- місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначено: м.Київ, вул.Софіївська, 1, проте в матеріалах фото фіксації, які додані до постанови АА № зафіксовано розміщення автомобіля на вул.Алли Тарасової та вулиці Мала Житомирська;

- відповідачем не надано доказів на підтвердження його повноважень складати постанови за правопорушення, вчинені на території Шевченківського району м.Києва.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з Правилами дорожнього руху знак 3.34 "Зупинку заборонено" забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Примітка. Суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушень, передбачених зазначеною статтею, містить, зокрема, такий склад - недодержання водіями вимог дорожніх знаків, розмітки проїзної частини шляхів або безпечної дистанції, порушення правил зупинки і стоянки.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу або необережності.

Суб`єктом правопорушення може бути - водій транспортного засобу, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Стаття 14-2 КУпАП визначає, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 279-1 КУпАП визначає особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

У разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 статті 279-1 КУпАП, за запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформації про зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що постанова серії АВ №, що складена 10 жовтня 2019 року була направлена на адресу Вищої ради правосуддя з порушенням триденного строку (22 жовтня 2019 року) та отримана 24.10.2019.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

При цьому, головним інспектором з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради Павловим Олександром Володимировичем не надано жодних належних доказів, що на виконання положень зазначеної норми він намагався встановити відповідальну особу, враховуючи що діючим законодавством він не обмежений в часі.

Разом з тим, не містять матеріали справи і доказів того, що відповідач на дотримання вимог статті 279-1 КУпАП розмістив на лобовому склі автомобіля повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, що могло в подальшому уникнути складання протоколу відносно особи, яка не є відповідальною за вказаний автомобіль. Жодних пояснень з даного приводу апеляційна скарга та відзив на позовну заяву не містять.

Стаття 279-3 КУпАП передбачає, що відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі:

абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс;

абзацу третього частини першої цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Колегія суддів звертає увагу, що наказом Вищої ради правосуддя від 16.04.2019 №40/о/1-19 затверджено Положення про користування службовим автотранспортом у Вищій раді правосуддя, організацію роботи автотранспорту Вищої ради правосуддя, закріплення автомобілів та встановлення лімітів витрат пального.

Згідно з п.7 зазначеного наказу, визначено оперативним автомобілем вантажопасажирський автобус ІVЕСО ТURВО DАІLY 35, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно із додатком до наказу, зазначений автомобіль закріплено за водієм ОСОБА_2

10.10.2019, згідно із подорожнім листом службового автомобіля №1362, зазначеним автомобілем в період з 09.00 год. до 18.00 год. керував ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , водій автомобіля ІVЕСО ТURВО DАІLY 35, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визнав факт порушення дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» додатку 1 до Правил дорожнього руху про що 25.10.2019 року написав заяву на ім`я директора Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), надав згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності та просив внести зміни в постанову АВ щодо визначення його суб`єктом правопорушення, як особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення. Також ОСОБА_2 сплатив штраф за порушення ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 255,00 грн. та до заяви додав квитанцію.

На підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 не мав можливості в час вчинення адміністративного правопорушення керувати автомобілем суду надано витяг з протоколу №75 засідання Вищої ради правосуддя з якого вбачається, що в період часу з 10 год. 03 хв. до 18 год. 03 хв. ОСОБА_1 перебував в приміщенні Вищої ради правосуддя так як був головуючим на засіданні.

Однак, відповідачем до суду не надано, та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що у зв`язку з вищенаведеними обставинами, відповідно до вимог статті 279-3 КУпАП, до винесеної постанови серії АВ № від 10 жовтня 2019 року було внесено зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки.

При цьому, представник третьої особи у судовому засіданні суду апеляційної інстанції зазначив, що механізм, який би передбачав практичне застосування положень статті 279-3 КУпАП щодо внесення змін щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки, не розроблений, а відтак, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що в даному випадку, повним та належним способом захисту порушених прав особи, яка була притягнута до адміністративної відповідальності, однак не керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення та не є суб`єктом такого правопорушення, є саме скасування такої постанови.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначено: м.Київ, вул.Софіївська, 1, проте в матеріалах фотофіксації, які додані до постанови АА № зафіксовано розміщення автомобіля на вул . Алли Тарасової та вулиці Мала Житомирська (а.с.21, т.1), які не містять зазначення номеру будинку, та суд позбавлений можливості встановити фактичне місце розташування автомобіля в момент фіксації порушення ПДР України.

Разом з тим, щодо посилання відповідачем, як на доказ вчинення правопорушення ОСОБА_1 , на Схему розміщення дорожніх знаків по вул. Софіївська у м. Києві згідно загальноміської бази даних дислокації технічних засобів регулювання дорожнього руху, колегія суддів зазначає, що така Схема містить схему дороги з: умовними позначеннями про існуючі дорожні знаки; дорожні знаки, які демонтуються; дорожні знаки, що встановлюються; дорожні знаки, що переносяться; дорожню розмітку; напрямні пристрої та огородження, і у ній не міститься жодних даних щодо місцезнаходження транспортного засобу ІVECO TURBO DAILY, по відношенню до дорожніх знаків, а тому, така не може бути доказом підтвердження знаходження на час фото фіксації інспектором з паркування автомобіля ІVECO TURBO DAILY на вул.Софіївська, 1.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що правопорушення було вчинено та зафіксовано на території Шевченківського району м. Києва (як зазначено у оскаржуваній постанові - вул.Софіївська, 1), однак, при цьому, відповідач є інспектором Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради, що, в свою чергу свідчить про відсутність повноважень у відповідача складати постанови за правопорушення, вчинені на території Шевченківського району м. Києва.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідно до пункту 2.4. посадової інструкції головного інспектора з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради (КМДА) в коло його обов`язків належить розглядати справи про адміністративні правопорушення, на розгляд яких його уповноважено, колегія суддів зазначає, що таке жодним чином не підтверджує повноваження у відповідача складати постанови за правопорушення, вчинені на території Шевченківського району м. Києва, адже матеріали справи не містять доказів уповноваження відповідача на розгляд таких справ, заданого маршруту відповідача, тощо.

При цьому, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України» (RYSOVSKYY v. UKRAINE), в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, з огляду на вищезазначене у сукупності, приходить висновку, що відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували правомірність прийняття ним спірної постанови, зокрема в частині щодо дотримання відповідної процедури та підстав притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та є протиправною.

Відтак, оскільки, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП не підтверджується належними та допустимими доказами, крім постанови про адміністративне правопорушення, складеної відповідачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відтак, доводи, зазначені в апеляційній скарзі не найшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції, а відтак, і не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним та обґрунтованим.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який ним, в даному випадку, не виконано.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ч. 2 ст. 19, ст. 61 Конституції України, ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу головного інспектора з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради Павлова Олександра Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов