Справа № 2-а-1763/11
Суддя: Сидоренко С.М.
Дата ухвалення: 2011-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Рівне, вул.Дубенська 25-Б, тел: (0362) 22-25-06
Справа № 2-а-1763/11
Номер рядка звіту 100
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2011 року

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області, як адміністративного суду, Сидоренко С.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за позовом ОСОБА_1 до про перерахунок та виплату недоотриманої пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано до суду адміністративний позов до відповідачів про визнання протиправними рішення та дії відповідача щодо нарахування та виплати йому пенсії та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю та зобов`язання відповідача вчинити певні дії та про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати йому допомоги на оздоровлення в розмірі п`яти заробітних плат та зобов`язання здійснити виплату допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Просить задовольнити заявлений ним позов.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є інвалідом ІІ групи захворювання, пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, і отримує державну пенсію. Однак, розміри отримуваної ним основної та додаткової пенсії не відповідають розмірам, встановленим ст.ст.50,54 Закону України „Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. А у відповідності до положень ст.48 Закону України Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивін має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі який дорівнює п`ять мінімальних заробітних плат,що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 10.10.2011 р.адміністративний позов було залишено без розгляду в частині вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити щомісячне підвищення до пенсії та допомогу на оздоровлення за періоди, що знаходяться поза межами шестимісячного строку, встановленого ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, а тому предметом спору, який вирішується судом на даний час є вимоги позивача, заявлені в межах шестимісячного строку, встановленого для звернення до суду за період з 03.04.2011 року по 23.07.2011 року.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з`явився, відповідач просить справу розглядати у відсутності його представника. Обґрунтування правових позицій відповідача викладені в поданих запереченнях на адміністративний позов Заперечуючи проти позову, відповідач покликається на те, що згідно ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розміри всіх доплат, пенсій та компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України. Законодавством не передбачено мінімального розміру пенсії, який слід застосовувати при нарахуванні пенсії по інвалідності на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідач вважає, що розмір пенсії, призначений позивачу відповідає розмірам, встановленим постановами Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.08 р. та № 654 від 16.07.08 р. У запереченнях вказується на неможливість застосувати для визначення нижчої межі пенсії, передбаченої Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", той мінімальний розмір пенсії за віком, що визначений ст. 28 ч.1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, так як цей розмір застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Представник відповідача 2 - Управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації не скористався своїм правом щодо подачі заперечень в установлений строк після відкриття скороченого провадження, хоча копія ухвали про відкриття скороченого провадження та копія позову з додатками направлена судом відповідачу з наданням строку для письмових заперечень або визнання позову.

Суддя, дослідивши та оцінивши подані сторонами докази у справі, прийшов до висновку про задоволення позову. При цьому суд встановив та врахував наступне.

З копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Рівненською облдержадміністрацією, 07.04.2000 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 1959 року народження є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Згідно довідки МСЕК № 076235 позивач є інвалідом ІІ групи, внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст.54 ч.1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції, що діє у період з 11 липня 2010 року до моменту розгляду справи), пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатись за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Частиною 4 ст.54 вищезазначеного Закону визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком, по Ш групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком .

Відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції, що діє у період з 11 липня 2010 року до моменту розгляду справи), особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком, інвалідам Ш групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.8 КАС України, у разі виникнення колізії між підзаконним нормативно-правовим актом та законом, застосуванню підлягають положення закону. Посилання відповідача на постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.08 р., № 530 від 28.05.08 р. та № 654 від 16.07.08 р. як на підставу визначення розміру основної та додаткової пенсії позивача є безпідставними, оскільки вказані постанови є підзаконними нормативно-правовими актами, і їх норми щодо регулювання розмірів основної та додаткової пенсії особам, які мають ІІ групу інвалідності, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи, суперечать вимогам ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому на підставі ст.8 КАС України застосуванню не підлягають

Суд визнає неспроможними заперечення представника відповідача в частині неможливості застосування розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного у ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, для обчислення пенсій за нормами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", так як іншими нормативно-правовими актами, в тому числі і спеціальним законом, розмір мінімальної пенсії за віком не визначено. При цьому, положення ч.3 ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванняне слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем права на підвищення пенсії відповідно до закону.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що базою для розрахунку мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат, є прожитковий мінімум. Отже, величиною мінімальної пенсії за віком, від якої має бути фактично вирахувано нижчу межу пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю таких осіб, є встановлений законом прожитковий мінімум.

Відповідач також не в повному розмірі виплачує позивачеві додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС. Відповідно до Закону №796-ХІІ, особам, віднесеним до категорії 1, щомісячна пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю повинна виплачуватися у розмірі інвалідам ІІ групи - 75 %, інвалідам ІІІ групи 50% мінімальної пенсії за віком. Однак згідно п.7 ст.1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14.06.2011 року № 3491 - VI, прикінцеві положення доповнені пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення зокрема положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, чкі постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячі з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Вищий Адміністративний Суд України надав роз`яснення від 22.07.2011 року, згідно з якими до набрання чинності нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України, прийнятого на виконання вимог п.4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", застосуванню підлягають положення статей відповідних законів, в тому числі Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС". Така постанова Кабінету Міністрів України №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" від 06.07.2011 року, набрала чинності 23.07.2011 року.

Отже, суд вбачає правові підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок позивачу основної пенсії як інваліду ІІ групизахворювання, пов`язаного з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі750 % мінімальної пенсії за віком з 03.04.2011 року по 23.07.2011 року.

Крім того, відповідно до положень ст.13 Закону України Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за: 1) пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; 2) втрату годувальника, якщо його смерть пов`язана з Чорнобильською катастрофою; 3) матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім`ї у зв`язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України. На державу покладаються також зобов`язання щодо своєчасного медичного обстеження, лікування і визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Для встановлення пільг і компенсацій Законом визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - відносяться до першої категорії.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи- громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлені розміри щорічної допомоги на оздоровлення, а саме інвалідам І та ІІ групи 120 грн.

Законом України Про внесення змін і доповнень до Закону України Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 06.06.1996 року частина четверта статті 48 Закону була викладена у наступній редакції:

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: Інвалідам І і ІІ групи п`ять мінімальних заробітних плат; інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п`ять мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три мінімальні заробітні плати; кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків три мінімальні заробітні плати; евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, - три мінімальні заробітні плати. Частина сьома зазначеної статті передбачає, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

В 1999 році Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо здійснення окремих виплат органами соціального захисту населення, перше речення частини п`ятої було викладено в новій редакції: Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік п. 30 ст. 71 було зупинено на 2007 рік виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, зазначений пункт визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Дія зазначеної норми скасована.

Законом України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українибуло прийнято нову редакцію ст. 48 Закону, а саме: Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Рішенням Конституційного суду України № 10- рп/2008 від 22.05.2008 року, положення Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивизнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення судом цього рішення.

Таким чином, положення ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофив редакції закону від 06.06.1996 року, дія якої відновлена рішенням Конституційного Суду України, суперечить Постанові Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р., стосовно розміру виплати компенсації на оздоровлення гарантованих державою.

Судом встановлено, що відповідач при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення особам, що постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС керувався положеннями Постанови Кабінету Міністрів № 562 від 12.07.2005 року. В своїй діяльності державні установи повинні керуватися насамперед Конституцією України та законами України, у даному випадку положення нормативно правового акту суперечить положенню закону, тому відповідач мав керуватися положеннями закону, який має вищу юридичну силу, та при визначенні розміру щорічної компенсації на оздоровлення, виходити з положення ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При викладених обставинах суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, визнати дії відповідача неправомірними та зобов`язати відповідача здійснити виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік у відповідності до розмірів встановлених ст.48 Закону України Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 06.06.1996 року, тобто у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, встановлених на день проведення виплати.

Згідно ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних вноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Витрати на правову допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача не є документально підтвердженими, оскільки суду, на підтвердження здійснення оплати послуг адвоката, надані копії, а не оригінали рахунку та квитанції. Отже вказані витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.13, 48,50, 54, 67, 71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, п.7 ст.1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14.06.2011 року, постановою Кабінету Міністрів України №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" від 06.07.2011 року, Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, Рішенням Конституційного суду України № 10- рп/2008 від 22.05.2008 року, суд керуючись ст.ст.2, 11, 71, 94, 160-163, 183-2 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до про перерахунок та виплату недоотриманої пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області, щодо нарахування та виплати йому пенсії та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно Закону України „Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену основну пенсію за період з 03.04.2011 року по 23.07.2011 року відповідно до ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як інваліду ІІ групиінвалідності, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою, - у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України в Рівненському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію відповідно до ст.50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як інваліду ІІ групи інвалідності, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою, - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком за період з 03.04.2011 року по 23.07.2011 року.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації, яка полягає у невиплаті допомоги на оздоровлення у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат за період з 03.04.2011 року. (за 2011 рік).

Взадоволенні решти позовних вимог позивачу відмовити.

Постанова підлягає до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сидоренко С.М.