Справа № 140/307/20
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року ЛуцькСправа № 140/307/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування наказу від 13.01.2020 №71, визнання протиправними дій щодо невручення копії наказу на проведення фактичної перевірки, складання акту відмови від отримання копії наказу та від підпису в направленнях на перевірку від 27.01.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.01.2020 до позивача прибули працівники ГУ ДПС у Волинській області з метою проведення фактичної перевірки, які не вручили наказ на проведення перевірки до її початку, підстави проведення в зв`язку з таким неврученням позивачу невідомі, як і питання належності оформлення такого наказу, а відтак дії по складанню акту відмови від проведення перевірки є протиправними, а наказ підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що підставою для проведення фактичної перевірки, передбаченою підпунктом 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України є подання позивачем податкової звітності з нульовими показниками, що відображена в Системі збору захисту даних РРО АІС «Податковий блок».

Крім того, зазначив, що пункт 81.1 статті 81 ПК України передбачає можливість недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки лише за умови непред`явлення направлення на перевірку, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення. Відмова платника податків від допуску до перевірки на інших підставах не допускається.

Так, посадовими особами відповідача з метою проведення перевірки було пред`явлено ФОП ОСОБА_1 службові посвідчення, наказ та направлення на перевірку, після ознайомлення з якими позивач відмовилася від їх підписання та отримання, та відмовила у допуску до перевірки через поганий стан здоров`я. У зв`язку з цим посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області в присутності ФОП Губій ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . складено відповідні акти про відмову від отримання копії наказу та від підпису наказу та направлень на перевірку від 27.01.2020 №32/03-20-02-05 та акт про відмову у допуску до проведення фактичної перевірки від 27.01.2020 №33/03-20-05/36347599.

03.02.2020 після повторного прибуття посадових осіб ГУ ДПС у Волинській області позивач знову відмовила у допуску до проведення фактичної перевірки, про що складений відповідний акт від 03.02.2020 №46/03-20-05-05. Причиною повторного не допуску слугувало оскарження наказу на перевірку в судовому порядку.

Окрім іншого, відзив на адміністративний позов містив клопотання щодо проведення судового засідання з викликом сторін з посиланням на положення Конвенції про захист прав і основних свобод людини, однак зазначене клопотання до задоволення не підлягає в зв`язку з неможливістю поширення норм Конвенції на суб`єктів владних повноважень, що суперечить самому змісту даної Конвенції.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 13.01.2020, керуючись підпунктами 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 пункту 20.1 статті 20, пунктом 75.1 статті 75, підпунктами 80.2.4, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, статтею 259 Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці» з метою здійснення контролю за дотриманням порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в.о. начальника ГУ ДПС у Волинській області видано наказ №71 «Про проведення фактичної перевірки», згідно із яким призначено проведення фактичної перевірки господарської одиниці, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , - торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання вимог ПК України, Законів України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших нормативно-правових актів, які регулюють ліцензування, виробництво, обіг, зберігання спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів. Термін проведення перевірки визначено 10 діб, починаючи з 27.01.2020 (а.с.20).

Посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області з метою проведення зазначеної перевірки 27.01.2020 здійснено виїзд за адресою господарської одиниці, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 та пред`явлено останній наказ про проведення перевірки, направлення на перевірку та службові посвідчення. Однак позивач відмовилася від їх підписання та отримання, про що посадовими особами відповідача складено відповідний акт від 27.01.2020 №32/03-20-02-05 (а.с.23).

Крім того, позивач також відмовила у допуску до перевірки, у зв`язку з чим посадовими особами складено акт про відмову у допуску до проведення фактичної перевірки від 27.01.2020 №33/03-20-05/36347599 (а.с.22). Причиною відмови позивач зазначила поганий стан здоров`я.

Позивач вважає наказ від 13.01.2020 №71 та дій посадових осіб щодо невручення копії наказу на проведення фактичної перевірки, складання акту відмови від отримання копії наказу та від підпису в направленнях на перевірку від 27.01.2020 протиправними, у зв`язку з чим звернулася із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України.

Приписами пункту 80.1 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підпунктом 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Як вбачається з доданого до матеріалів справи спірного наказу від 13.01.2020 №71 підставою для проведення фактичної перевірки є підпункт 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Так, до відповідача від платника податків в автоматичному режимі надійшла податкова звітність із нульовими показниками, що відображена в Системі збору захисту даних РРО АІС «Податковий блок» (а.с.26), а саме: Z-звіти від 05.01.2019 №718, від 10.04.2019 №809, від 18.04.2019 №819, від 23.06.2019 №874, від 11.07.2019 №892, від 09.08.2019 №917, від 12.08.2019 №921, від 16.08.2019 №926, від 12.09.2019 №950, від 21.09.2019 №958, від 25.10.2019 №989, від 06.12.2019 №1030, від 08.12.2019 №1033.

Отже, підставою для проведення фактичної перевірки позивача стало подання податкової звітності із нульовими показниками, тобто підстава, визначена підпунктом 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України в наказі про проведення перевірки, повинні бути зазначені: дата його видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що в наказі про проведення фактичної перевірки зазначається підстава для її проведення, визначена Податковим кодексом України.

Крім того, оскаржуваний наказ від 13.01.2020 №71 відповідає й іншим вимогам, що містяться в пункті 81.1 ПК України, зокрема, він підписаний в. о. начальника ГУ ДПС у Волинській області Гириковичем О. та скріплений печаткою контролюючого органу.

З огляду на зазначене, посилання позивача на те, що спірний наказ не відповідає вимогам ПК України, є необґрунтованими та безпідставними, та спростовуються наявними у справі доказами, а відтак вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу від 13.01.2020 №71 не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій щодо невручення копії наказу на проведення фактичної перевірки, складання акту відмови від отримання копії наказу та від підпису в направленнях на перевірку від 27.01.2020, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області з метою проведення зазначеної перевірки 27.01.2020 пред`явлено ФОП ОСОБА_1 копію наказу та направлення про проведення перевірки, однак остання відмовилася отримувати копію наказу та підписатись в направленнях про проведення фактичної перевірки, про що працівниками відповідача складено акт від 27.01.2020 №32/03-20-02-05 (а.с.23).

Як вбачається із зазначеного акта, позивач його підписала, чим підтвердила, що ознайомилась із наказом від 13.01.2020 №71 та направленнями про проведення фактичної перевірки. Зауважень щодо неотримання копії наказу та направлень ФОП ОСОБА_1 не зазначила, а лише вказала, що «від проведення перевірки змушена відмовитись у зв`язку з поганим станом здоров`я».

Відтак, посилання позивача на протиправність дій контролюючого органу не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, відповідно позов е підлягає до задоволення і в даній частині.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення, прийняте відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, приймаючи оскаржуваний наказ, діяв відповідно до норм чинного законодавства та за наявності визначених законодавством підстав, а відтак позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 1 681грн.80коп. не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Керуючись статтями 243 - 246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук