Справа № 620/551/20
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року Чернігів Справа № 620/551/20

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Сидорчука В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить:

1. Визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в відмові призначення пенсії ОСОБА_1 на підставі документів наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України з 02 серпня 2017 року.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити пенсію ОСОБА_1 на підставі документів наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України з 02 серпня 2017 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що неправомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі документів наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України з 02 серпня 2017 року полягають в тому, що, при обчисленні вислуги років, необхідної для призначення пенсії, відповідач неправомірно не враховував його вислугу у пільговому обчисленні. Тим самим протиправно звузив його право на отримання пенсії.

Окрім того проігнорував постанову Шостого апеляційного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2019 у справі №620/940/19 якою право позивача на призначення йому пенсії за вислугою років вже було встановлено.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До суду від відповідача, надійшов відзив, в якому він просить розглядати справу за відсутності його представника, та просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_1 проходив безперервну військову службу за контрактом в Чернігівському прикордонному загоні Державної прикордонної служби України з 21.11.1995 по 01.08.2017.

01 серпня 2017 року, згідно наказу начальника Чернігівського прикордонного загону № 266-ос, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу загону за підпунктом «і» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим ч. 3 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно вище зазначеного наказу, на момент звільнення вислуга років становить: календарна: 21 рік 3 місяці 15 днів, пільгова: 9 років 5 місяців 25 днів, всього вислуга років складає: 30 років 9 місяців 10 днів.

10.12.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії з 2.08.2017 на підставі подання Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/ПВ-8748 від 29 жовтня 2019 року.

Листом від 27.12.2019 № 4856/02/Л-12 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на відсутність у позивача визначеної законом необхідної вислуги років.

Не погодившись з таким рішенням позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції. Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначає Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Пунктом „в статті 1-2 Закону України №2262-ХІІ передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.

Приписами п. а статті 12 Закону України 2262-ХІІ визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д, ж статті 1 -2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2016 по 30.09.2017 і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Відповідно до пункту „б статті 50 Закону України №2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, пенсії відповідно до цього Закону призначаються з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Згідно з витягом з наказу начальника Чернігівського прикордонного загону №266-ос від 01.08.2017 позивача було виключено зі списків особового складу загону.

Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 21 рік 03 місяці 15 днів (при необхідних для призначення пенсії 23 календарних роках), у пільговому обчисленні 30 років 9 місяців 10 днів.

Таким чином, станом на дату звільнення 01.08.2017 позивач не мав визначеної Законом необхідної календарної вислуги років для призначення пенсії (23 календарних роки і більше).

При цьому суд констатує, що законодавча норма, яка визначає умови призначення пенсії за вислугу років, чітко регламентує питання необхідної тривалості вислуги років і при цьому однозначно визначає яка саме вислуга років (саме виключно календарна) враховується для визначення права на призначення такого виду пенсії.

В національному законодавстві чітко визначене поняття «календарний рік» і це поняття не може бути ототожнене з жодним іншим поняттям, які визначають інший спосіб обліку часових проміжків.

Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402 (далі - Порядок №3-1) заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України.

Згідно пункту 12 вищевказаного Порядку уповноважений структурний підрозділ подає документи для призначення пенсії.

04.11.2019 Адміністрація Державної прикордонної служби України, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2019 у справі №620/940/19, направила документи до Головного управління для розгляду питання призначення пенсії за вислугу років позивачу.

Документи були отримані 11.11.2019.

Провівши правову оцінку документів для призначення пенсії позивачу, Головним управлінням було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки календарна вислуга років позивача складає 21 рік 03 місяці 15 днів, що не відповідає вимогам статті 12 Закону України №2262-ХІІ.

Як вже було зазначено судом, отримання права на призначення пенсії єдиною обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Посилання позивача на ст.17-1 Закону України № 2262-ХІІ та постанову №393 є невірними в силу того, що Законом України № 2262-ХІІ чітко визначено умови призначення пенсії за вислугу років - у статті 12, а в статті 17 вказано види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. Статтею 17-1 визначено, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ця стаття є відсильною законодавець відсилає до постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - постанова №393), яка в свою чергу розкриває нам, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

З аналізу вказаних норм слідує однозначний висновок, що колізії в цих нормативно- правових актах відсутні і законодавець чітко описав умови для призначення пенсії за вислугу років.

Твердження позивача стосовно того, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2019 у справі №620/940/19 встановлено його право на пенсійне забезпечення згідно Закону України №2262-ХІІ є не обгрунтованим.

Даною постановою було покладено зобов`язання на Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати на направити до Головного управління документи для призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах у відповідності до Порядку №3-1, що і було зроблено.

Вказане рішення не має приюдиційного значення для розгляду цієї справи.

Зважаючи на наведене вище, судом встановлено, що Головним управлінням було правомірно повернено без виконання надіслані документи для призначення пенсії позивачу, так як призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до Закону України №2262-ХІІ за вказаних обставин законних підстав не було.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул.П`ятницька, 83-А, м.Чернігів,14005) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 березня 2020 року.

Суддя С.Л. Клопот