Справа № 295/623/20
Суддя: Чішман Л. М.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №295/623/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2020 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львова в особі інспектора паркування Мудрого Володимира Ігоровича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову інспектора паркування Управління безпеки міста Львова Мудрого В.І. № ЛВ15-2000 від 20.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 20.12.2019 року близько 14:45 год. він зупинився на власному автомобілі марки Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Львові, по вул. Гнатюка, у зв`язку тим, що заднє праве колесо було спущене внаслідок проколу. У зв`язку з тим, що рух на автомобілі в подальшому здійснювати було не можливо в результаті ушкодження гуми, вважає, що ніякого порушення правил дорожнього руху позивач не вчиняв, так як протягом 8 хвилин знайшов насос і виїхав на шиномонтаж з метою відновлення автопокришки. З постановою позивач не згоден, вважає її незаконною, оскільки порушення правил дорожнього руху ним допущено не було. Інспектор Мудрий В.І. до позивача не підходив, постанову у присутності позивача не складав, доказів вчинення правопорушення не надав, свідків при складанні постанови не залучав. Також позивач вказує, що не надавав дозволу на використання його персональних даних. Відповідачем до постанови не долучено доказів того, у якому місці по вул. Гнатюка стояв автомобіль позивача та що автомобіль був припаркований у зоні дії знаку, яким стоянку заборонено. Крім того, відповідач не надав доказів того, що він уповноважений складати та підписувати постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Також позивач вказує, що копія оскаржуваної постанови отримана ним 10.01.2020 року, на підтвердження чого надав копію конверту, тому просить поновити йому строк на звернення до суду з позовом про скасування постанови.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.01.2020 року у зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

12.02.2020 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач вказав, що не погоджується з позовними вимогами. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника автомобіля Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення у м. Львові, по вул. Гнатюка, 18, 20 грудня 2019 року о 14:45 год., на якому було здійснено зупинку і який знаходився в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Від місця встановленого знаку 3.34 до місця зупинки транспортного засобу на вул. Гнатюка відсутні вулиці, які б перехрещували вул. Гнатюка. Факт вимушеної зупинки позивачем не доведено. Також позивач не вжив заходів, передбачених п. 15.14 та/або 9.9.-9.11 ПДР, як наслідок в інспектора з паркування не було підстав вважати таку зупинку вимушеною. Також позивач не звертався до Львівської міської ради із заявою про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також не надавав доказів поломки транспортного засобу. Однак позивач визнав факт зупинки 20.12.2019 року о 14:45 на вул. Гнатюка, 18, у м. Львові. Факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується фотографіями, які долучені відповідачем до відзиву. Фотофіксація правопорушення була здійснена відповідно до вимог примітки до ст. 14-2 КУпАП, з врахуванням місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів. Отже, позивачем вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме здійснено зупинку у зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Також відповідач вказує, що для обробки персональних даних осіб, що несуть відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, згода суб`єкта персональних даних не є необхідною, оскільки така діяльність здійснюється інспектором відповідно до закону, виключно для здійснення його повноважень. Відповідач зазначає, що відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 1036 «Про уповноваження інспекторів з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів» від 21.09.2018 року, інспектори з паркування управління безпеки міста мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП в тому числі. Вказане рішення опубліковане на тому ж офіційному веб-сайті Львівської міської ради, на який позивач посилається в позовній заяві. Згідно з п. 1.1 Положення про управління безпеки міста Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 1035, таке є виконавчим органом Львівської міської ради, що також закріплено у рішенні Львівської міської ради від 26.05.2016 року № 505 "Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату та її виконавчих органів". Тому інспектором, як посадовою особою управління, було належним чином розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову. На підставі вищевикладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

ОСОБА_1 у позові вказує, що копія оскаржуваної постанови отримана ним 10.01.2020 року, на підтвердження чого надав копію конверту, тому просить поновити йому строк на звернення до суду з позовом про скасування постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вимогами ч. 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Доводи клопотання про поновлення строку звернення до суду підтверджені письмовими доказами (а.с. 7), тому суд вважає причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду поважними та вважає за можливе поновити позивачу зазначений строк.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 20.12.2019 року інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мудрим В.І. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №ЛВ15-2000, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 20.12.2019 року у м. Львів, по вул. Гнатюка, 18, о 14:45, здійснив зупинку транспортного засобу Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в зоні дії транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 8.4 та 33.3.34 ПДР України. Також у постанові зазначено, що фіксування вказаного адміністративного правопорушення здійснювалося на відеореєстратор моделі DМТ1.

Частина перша ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 8.4 «б» Правил дорожнього руху України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Пунктом 3.34 Правил дорожнього руху України передбачено дорожній знак «Зупинку заборонено». Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до Правил дорожнього руху, дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому такий встановлений. Знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4 - позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів, наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру. Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.

Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідно до пунктів 15.1-15.3 Правил дорожнього руху зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Водночас, відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, факт зупинки 20.12.2019 року близько 14:45 год. по вул. Гнатюка, 18, у м. Львові, позивач не заперечує, однак вказує, що така зупинка була вимушеною у зв`язку з пошкодженням колеса. З наданих відповідачем фотоматеріалів, здійснених відеореєстратором моделі DMT1 20.12.2019 року о 14год -43-44 хв., транспортний засіб марки Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Львові на вул. Гнатюка, знаходиться в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно до п. 15.14 Правил дорожнього руху України, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил.

Позивачем до позову не долученого жодного доказу того, що здійснена ним зупинка 20.12.2019 року близько 14:45 год. по вул. Гнатюка, 18, у м. Львові, була вимушеною, та у момент здійснення зупинки позивачем було дотримано вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 Правил дорожнього руху України.

При цьому, суд звертає увагу на те, аварійна світлова сигналізація транспортного засобу позивачем не ввімкнена, не встановлений знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, так само як і не надано позивачем відомостей, що останній звертався до СТО .

Частиною 3 статті 219 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Відповідно до положень статті 279-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки) цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування зобов`язаний розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині 1статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Згідно з частиною 1 статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже в силу прямих приписів закону винесення спірної постанов без участі позивача не обмежувало його права, надані ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, з оскаржуваної постанови вбачається, що місцем знаходження транспортного засобу та місцем вчинення адміністративного правопорушення є м. Львів, вул. Гнатюка, 18.

Також, наведена обставина зафіксована на фотознімках, які зроблені інспектором з паркування за допомогою технічного приладу - відеореєстратора моделі DMT1, про що здійснено відмітку в спірній постанові відповідача.

Стаття 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення містить примітку, яка вказує на те, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Приєднані відповідачем до відзиву фотографії відповідають вимогам примітки до ст. 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Із наданих відповідачем фотографій слідує, що автомобіль позивача припарковано праворуч на проїжджій частині у напрямку руху по вул. Гнатюка у м. Львові. Автомобіль сфотографовано з двох ракурсів, позаду автомобіля знаходиться будинок, у якому міститься вхід до магазину, який оформлений круглими колонами (додаток до відзиву 3 фото 1, 2), перед автомобілем позивача ліворуч знаходиться дорожній знак «Напрямки руху по смугах» та будинок з вивіскою «Каси» (додаток до відзиву 3 фото 3). Вказані фотографії у сукупності з додатком до відзиву 2 фото 1 дають підстави дійти переконливого висновку, що позивач здійснював стоянку у зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Також відповідачем долучено до відзиву додатковий доказ, який підтверджує факт порушення позивачем Правил дорожнього руху - схеми зони дії дорожнього знаку 3.34 на вул. Гнатюка у м. Львові.

Відповідно, від місця встановлення знаку 3.34 до місця зупинки транспортного засобу на вул. Гнатюка є відсутніми вулиці, які б перехрещували вул. Гнатюка.

Щодо посилання позивача на те, що інспектор з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мудрий В.І. не мав повноважень для підпису постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд зазначає, що частиною 3 статті 219 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування. Відтак вказане посилання позивача суд вважає необґрунтованим.

Також суд вважає без підставним посилання позивача на неправомірність використання відповідачем його персональних даних, оскільки право відповідача використовувати дані Єдиного державного реєстру транспортних засобів прямо передбачено ст. 279-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не потребує отримання додаткового дозволу на використання таких даних.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови задоволенню не підлягає, оскільки посилання позивача про неправомірність оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи, дії інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради щодо винесення оскаржуваної постанови є правомірними, а оскаржувана постанова законною.

Керуючись ст. ст. 242-246 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львова в особі інспектора паркування Мудрого Володимира Ігоровича про скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Чішман