Справа № 1.380.2019.006363
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.006363 пров. № А/857/2086/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника позивача Колтоновського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року, прийняте суддею Мричко Н.І. у місті Львові о 16 годині 49 хвилині у справі за позовом ОСОБА_1 до Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною бездіяльність, скасування арешту на майно,-

встановив :

ОСОБА_1 28.11.2019 року звернувся з позовом до Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання бездіяльності щодо не скасування у зв`язку із закінченням виконавчого провадження арешту на нерухоме майно боржника, накладеного на невизначене майно, все нерухоме майно Приймака Т.В. у межах виконавчого провадження №32937995 з примусового виконання постанови Господарського суду Львівської області від 08.05.2007 року про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заборгованості в сумі 20541,79 грн., - протиправною; та скасування арешту, накладеного Жидачівським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №13104186 від 11.10.2012 року на наступне майно ОСОБА_1 : земельну ділянку №:01:034:0039; земельну ділянку №:01:034:0040; земельну ділянку №:01:034:0041; нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 ; нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 ; інше невизначене нерухоме майно.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що судовими рішеннями скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №59051012 від 13.05.2019 року у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Відповідач на виконання судових рішень скасував постанову та повернув виконавчий документ без прийняття до виконання.

11.11.2019 року відповідач вніс зміни в Державний реєстр обтяжень рухомого майна, яким припинив обтяження з реєстраційним номером запису 26707571.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідач проводив арешт нерухомого майна позивача, при чому останній цього не заперечує.

Разом з тим, із матеріалів вбачається, що арешт на нерухоме майно позивача було накладено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2012 року №32937995, яке не є предметом оскарження.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права. Просять його скасувати та ухвалити постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що предметом виконавчих проваджень (№32937995 та №59051012) був єдиний виконавчий документ виконавчий лист №2/378-16/135 від 18.05.2007 року з примусового виконання постанови Господарського суду Львівської області від 08.05.2007 року.

Існування арешту усього нерухомого майна за відсутності відкритого виконавчого провадження, суперечить законодавству та відповідач допустив в світлі Європейського суду з прав людини непропорційне втручання в майнові права боржника ОСОБА_1 .

Викладені у судовому рішенні висновки не відповідають обставинам справи.

Крім того, предметом спору, в тому числі є скасування арешту на майно, який був накладений 11.10.2012 року і в частині перевірки відповідності вимогам Закону України «Про виконавче провадження» від 30.06.1999 року №606 - ХІV.

Маються покликання на справи та рішення Європейського суду з прав людини.

Заслухавши доповідь судді Восьмого апеляційного адміністративного суду, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така підлягає до часткового задоволення, а адміністративний позов залишенню без розгляду.

Судом встановлено, що 13.05.2019 року начальником Жидачівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Чуприняк К.К. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №59051012 про примусове виконання виконавчого листа № 2/378-16/135А від 08.05.2007 року про стягнення з позивача на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 20541,79 грн.

13.06.2019 року відповідач зареєстрував у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження рухомого майна позивача № 26707571.

Згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року у справі № 1.380.2019.002662 (залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 року) визнано протиправною та скасовано постанову начальника Жидачівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Чуприняк К.К. по відкриття виконавчого провадження ВП №59051012 від 13.05.2019 року.

06.11.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про скасування заходів забезпечення виконавчого провадження № 59051012.

Листом від 11.11.2019 року № 15.17-24/7616 відповідач повідомив позивача, що згідно з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 11.11.2019 року припинено обтяження щодо рухомого майна, яке зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 13.06.2019 року № 26707571. Інших заходів примусового виконання по виконавчому провадженню №59051012 (в тому числі накладення арешту на нерухоме майно, накладення арешту на рахунки) начальником відділу не проводилося.

11.11.2019 року начальником відділу Жидачівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Чуприняк К.К. винесена постанова про скасування процесуального документу у виконавчому провадженні №59051012. Згідно з вказаною постановою, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року у справі № 1.380.2019.002662 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 року скасована постанова про відкриття виконавчого провадження №59051012 від 13.05.2019 року.

11.11.2019 року відповідач, керуючись пункту 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», повернув виконавчий документ (виконавчий лист № 2/378-16/135А від 08.05.2007 року) без прийняття до виконання.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

За частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При цьому, «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність того, що особа могла дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Як вже зазначалось вище, 06.11.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про скасування заходів забезпечення виконавчого провадження № 59051012.

Листом від 11.11.2019 року № 15.17-24/7616 відповідач повідомив позивача, що згідно з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 11.11.2019 року припинено обтяження щодо рухомого майна, яке зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 13.06.2019 року № 26707571. Інших заходів примусового виконання по виконавчому провадженню №59051012 (в тому числі накладення арешту на нерухоме майно, накладення арешту на рахунки) начальником відділу не проводилися.

Таким чином, саме з 15.11.2019 року, з часу отримання вказаного листа, позивач дізнався про заходи примусового виконання, проведенні по виконавчому провадженню №59051012, та мав можливість припустити наявність/відсутність порушених прав в межах вказаного виконавчого провадження, тоді як позовну заяву, відповідно до даних офіційного сайту АТ «Укрпошта», здано на пошту 28.11.2019 року, тобто з пропуском встановленого статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до суду.

Разом з тим, позивач звертає увагу та подібне не спростовується матеріалами справи, що арешт на нерухоме майно останнього було накладено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2012 року №32937995. Відтак, із зазначеної дати і до дати звернення в суд, сторона позивача могла і повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції на зазначені обставини не звернута увага, а також не з`ясовувалось питання про наявність заяви з поновлення строку звернення до суду.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до приписів частини 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, а також і те, що у справах цієї категорії, які є терміновими в розумінні КАС України, надзвичайно важливим в аспекті реалізації учасником справи права на звернення до суду є дотримання строків звернення із позовною заявою, за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, наявні правові підстави, відповідно до частини 3 статті 123 КАС України та статті 319 КАС України, для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 308, 315, 319, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.006363 скасувати. Позовну заяву ОСОБА_1 до Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною бездіяльність, скасування арешту на майно залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 05.03.2020 року.