Справа № 560/3890/19
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3890/19
РІШЕННЯ
іменем України

05 березня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 03 вересня 2018 року.

Покликається на те, що під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 йому не виплачувалась індексація грошового забезпечення протягом вказаного періоду.

На звернення позивача про виплату індексації він отримав відмову, мотивовану відсутністю кошторисних призначень, оскільки виділені асигнування спрямовувались на виплату грошового забезпечення військовослужбовців, збільшеного відповідно до рішення Міністерства оборони України, у зв`язку з чим коштів для виплати індексації не було. Позивач з цим не погоджується та наполягає на своєму праві отримати індексацію за вказаний період служби, відтак звернувся до суду.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на адміністративний позов відповідач посилається на те, що у 2016-2018 роках бюджетних призначень на виплату індексації грошового забезпечення не було, тоді як Порядком №1078 не встановлено першочерговості чи пріоритетності виплати індексації перед іншими виплатами. Зазначає, що індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, посилається на рішення Міністерства оборони України від 31.12.2015 року №248/3/9/1/1150. Посилається на те, що з 01.03.2018 року по 03.09.2018 року позивачу нараховувалась індексація грошового забезпечення, відтак просить відмовити у задоволенні позову.

Суд витребував у Військової частини НОМЕР_1 докази, що підтверджують нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по дату звільнення. Відповідачем надано Довідку-розрахунок індексації, належної до виплати позивачу, за період з 01.03.2018 року по 03.09.2018 року.

Суд відмовив у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-електрика радіостанції взводу зв`язку роти зв`язку. Наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №197 від 03 вересня 2018 року позивача з 03 вересня 2018 року виключено зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення, проведено розрахунок за час служби.

02 жовтня 2019 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення військовослужбовця.

Відповідач листом від 07.10.2019 року за №350/184/2/621/пс повідомив про відмову у виплаті індексації грошового забезпечення, зазначивши, що протягом 2016-2018 років бюджетних призначень на виплату індексації грошового забезпечення не було. Відповідно до Порядку №1078 механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередній період відсутній, а тому підстав для виплати індексації за 2016-2018 роки немає.

Як вбачається з довідки б/н (а.с.28) військової частини НОМЕР_1 , позивачу за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.

Згідно з довідкою-розрахунком індексації, належної до виплати ОСОБА_1 , позивачу нараховувався нульовий розмір індексації грошового забезпечення з урахуванням березня 2018 року як базового місяця для проведення індексації.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-XII)

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення) (ч. ч. 1, 5 статті 2 Закону № 1282-ХІІ).

Підприємства, установи та організації, що фінансуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Абзацом 3 частини 1 статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III визначено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Проведення індексації здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

З огляду на це, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Судом встановлено, що право позивача на індексацію грошового забезпечення за вказаний період відповідач належними доказами не спростовує, і фактично єдиною підставою для її невиплати стало те, що кошторисні призначення для виплати, за даними відповідача, були відсутні.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що:

- у розпорядженні відповідача дійсно не було вільних коштів для виплати позивачу індексації грошового забезпечення;

- у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується військова частина НОМЕР_1 , кошти на індексацію грошового забезпечення позивача були відсутні;

- відповідачем вчинялись дії з метою вирішення питання про отримання додаткового фінансування для виплати індексації.

Надані відповідачем до суду листи та роз`яснення Міністерства соціальної політики України, які доводились до відома департаменту фінансів Міністерства оборони України, суд оцінює критично, оскільки:

- по-перше, листи та роз`яснення міністерств не мають загальнообов`язкового характеру ані для суду, ані для інших суб`єктів влади,

- по-друге, наявність таких листів у центрального апарату Міністерства оборони України не доводить вчинення самим відповідачем будь-яких дій для вирішення ситуації з виплатою індексації військовослужбовцям.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що у спірний період кошти на виплату індексації грошового забезпечення головним розпорядником коштів не виділено, а тому відповідач діяв правомірно.

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача на цю виплату. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі 825/1832/17.

Відповідно до абз. 1-2 п. 5 Порядку № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Отже, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації. Право на проведення індексації заробітної плати настає, коли індекс споживчих цін перевищить поріг індексації, встановлений з січня 2016 року у розмірі 103%. Індексації підлягає заробітна плата працівників у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. У разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу у місяці підвищення приймається за 1 або 100 %, тобто місяць підвищення вважається базовим і індексація в цьому місяці не проводиться, якщо сума підвищення заробітної плати (у базовому місяці враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру) перевищить суму індексації. Починаючи з наступного за базовим місяця наростаючим підсумком розраховується індекс для проведення подальшої індексації. Якщо сума підвищення заробітної плати менше ніж сума індексації, яка складається на момент підвищення, то сума індексації у базовому місяці зменшується на суму підвищення заробітної плати.

Суд критично оцінює надану відповідачем довідку про нараховану та виплачену позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 03.09.2018 року, адже Військовою частиною НОМЕР_1 не надано жодного об`єктивного належного доказу ( дійсні розрахункові або банківські документи, платіжні відомості тощо) на підтвердження факту проведення будь-яких виплат. Крім того, виплата індексації взагалі заперечується ОСОБА_1 у позові.

Суд вважає, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян. Обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина України щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 23.10.2019 у справі №825/1832/17. Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі Кечко проти України (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. З урахуванням правових позицій Верховного Суду, Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що позивач довів позовні вимоги, а відповідач не довів виплату позивачу індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по дату звільнення зі служби, розраховану відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по дату звільнення зі служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період служби з 01 січня 2016 року по дату звільнення зі служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05 березня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя І.С. Козачок